Справа № 461/702/25
Провадження № 2-во/461/6/25
У Х В А Л А

про визнання судового наказу таким,

що не підлягає виконанню

06.02.2025 суддя Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - Павленка С. В., про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню по справі № 461/702/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И Л А :

у січні 2025 року представник ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» Павленко С. В. звернувся до суду зі заявою про визнання судового наказу у справі № 461/702/25 від 29.01.2025 таким, що не підлягає виконанню.

У вказаній заяві заявник зазначив, що 29.01.2025 Галицький районний суд м. Львова видав судовий наказ за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Вказує, що зазначений вище судовий наказ не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що його видано помилково, тому що обов`язок боржника відсутній повністю, оскільки ОСОБА_1 не має жодного відношення до адреси, зазначеній у заяві, а представник заявника помилково зазначив ПІБ боржника у заяві про видачу судового наказу.

Дослідивши подану заяву, перевіривши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Суд встановив, що на підставі заявиТовариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» Галицький районний суд м. Львова 29.01.2025 видав судовий наказ у справі № 461/702/25 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальної компанії «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ за період з 01 червня 2022 року по 30 листопада 2024 року в сумі 10859, 13 грн., а також судовий збір у розмірі 302,80 грн.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах внормовані Розділом VІ ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

У статті 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до змісту частин 1, 2 статті 432 ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_2 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, не підлягають доведенню при вирішенні цього спору та вказують на відсутність обов`язку зі сплати заборгованості.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - Павленка С. В., про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню по справі № 461/702/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий 29.01.2025 у справі 461/702/25 Галицьким районним судом м. Львова за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ольга ПАВЛЮК