Провадження № 2-о/947/89/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2025 року м Одеси

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 є рідною донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилась її матір - ОСОБА_2 . Під час її народження, її батьки оформили її на прізвище « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Іванівським Райбюро ЗАГС від 28.02.1943 року. 01.09.1971 року мати заявниці одружилась вперше із ОСОБА_4 , від шлюбу з яким, народився її брат ОСОБА_5 . 28.03.1979 року мати із ОСОБА_4 розлучилась, що підтверджується свідоцтвом про розлучення серії НОМЕР_4 , отримане нею лише 24.03.1987 року. Так нею планувалось зміна свого прізвища на « ОСОБА_6 », як і зазначалось в самому свідоцтві. Приблизно з 1979 року моя матір ОСОБА_7 розпочала проживати цивільним шлюбом із моїм батьком ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у моїх батьків, народилась я. У зв`язку із тим, що моя матір, після розлучення із своїм колишнім чоловіком, не отримала новий паспорт, в якому б вона змінила своє прізвище, то в свідоцтві про моє народження, її прізвище записано як « ОСОБА_9 ». Далі, ІНФОРМАЦІЯ_5 , мої батьки таки офіційно одружились і моя матір змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 ». При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_6 , при отриманні моєю матір`ю паспорту громадянки України, її прізвище було визначено як « ОСОБА_10 », втім, коли ми із батьком отримували свої паспорти, наше з ним прізвище визначалось як « ОСОБА_11 ». ІНФОРМАЦІЯ_7 мій батько ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 від 18.01.1998 року.

11.11.2006 року я одружилась та в результаті змінила своє прізвище на ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 11 листопада 2006 року. У 2014 році, загинув мій брат ОСОБА_5 , після чого ми із моєю матір`ю ОСОБА_2 , проживаємо постійно разом, за адресою нашої спільної реєстрації. Мати за життя вирішила розпорядитися належним їй майном на мою користь. При відвідуванні державного нотаріуса, з метою складання моєю матір`ю заповіту на моє ім`я, від державного нотаріуса нам стало відомо, що у зв`язку із наявними допущеними помилками, в тому числі і орфографічними, в наших з матір`ю особистих документах, та розбіжностями нотаріус не зможе нас ідентифікувати, як матір та дочку, що за собою спричинить нам інші проблеми, коли постане таке питання при оформленні документів, в тому числі, і при отриманні спадщини. Що і стало підставою для звернення до суду для встановлення факту родинних відносин.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Скриль Ю.А.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2025 по справі відкрито окрете провадження та призначено судове засідання.

Заявниця до судового засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 надіслала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без її участі, проти задоволення вимог заяви не заперечувала.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що «29» березня 1942 року, народилась ОСОБА_2 мати заявниці ОСОБА_1 . Під час народження матері, її батьки оформили на прізвище « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Іванівським Рай бюро ЗАГС від 28.02.1943 року. 01.09.1971 року мати заявниці - «Непомнища», одружилась вперше із ОСОБА_4 , від шлюбу з яким, народився її брат ОСОБА_5 . 28.03.1979 року мати із ОСОБА_4 розлучилась, що підтверджується свідоцтвом про розлучення серії НОМЕР_4 , отримане нею лише 24.03.1987 року. Так нею планувалось зміна свого прізвища на « ОСОБА_6 », як і зазначалось в самому свідоцтві. Приблизно з 1979 року ОСОБА_2 розпочала проживати цивільним шлюбом із батьком заявниці ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя, народилась заявниця. У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 , після розлучення із своїм колишнім чоловіком, не отримала новий паспорт, в якому б вона змінила своє прізвище, то в свідоцтві про народження заявниці, її прізвище записано як « ОСОБА_9 ». Далі, ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьки заявниці таки офіційно одружились і мати заявниці змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 ». При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_6 , при отриманні нею паспорту громадянки України, її прізвище було визначено як « ОСОБА_10 », хоча при цьому, коли ми із батьком отримували свої паспорти, наше з ним прізвище визначалось як « ОСОБА_11 ». ІНФОРМАЦІЯ_7 мій батько ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 18.01.1998 року.

11.11.2006 року заявниця одружилась та в результаті змінила своє прізвище на ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 11 листопада 2006 року. У 2014 році, загинув рідний брат заявниці ОСОБА_5 , після чого вони із матір`ю ОСОБА_2 , проживають постійно разом, за адресою спільної реєстрації. Мати за життя вирішила розпорядитися належним їй майном на користь ОСОБА_1 . При відвідуванні державного нотаріуса, з метою складання матір`ю заповіту на ім`я заявниці, від державного нотаріуса їм стало відомо, що у зв`язку із наявними допущеними помилками, в тому числі і орфографічними, в їх з матір`ю особистих документах, та розбіжностями нотаріус не зможе їх ідентифікувати, як матір та дочку, що за собою спричинить їм інші проблеми, коли постане таке питання при оформленні документів, в тому числі, і при отриманні спадщини. Що і стало підставою для звернення до суду для встановлення факту родинних відносин.

На підтвердження доказів ОСОБА_1 посилалася на наступні документи:

копію свідоцтва про народження ОСОБА_13 ,

копію свідоцтва про розірвання шлюбу із ОСОБА_4 серії НОМЕР_7 від 24.03.1987,

копію свідоцтва про одруження із ОСОБА_8 серії НОМЕР_8 ,

копію свідоцтва про своє народження,

копію свідоцтва про смерть ОСОБА_8 , копію свого свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ,

копію довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, копію заяв свідків-сусідів,

копію свідоцтва про право власності на житло, копію паспорту та коду заявниці та зацікавленої особи.

Отже, аналізуючи та співставляючи відомості з наданих суду доказів, суд дійшов висновку, що вказані розбіжності в написанні анкетних даних в документах матері та доньки, та наявними допущеними помилками, в тому числі і орфографічними, в наших з матір`ю особистих документах, нотаріус не зможе ідентифікувати їх, як матір та дочку, що за собою спричинить їм інші проблеми, коли постане таке питання при оформленні документів, в тому числі, і при отриманні спадщини, наслідком помилок у перекладі при внесенні цих даних до відповідного реєстру, та дослідженні судом докази доводять поза розумний сумнів те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дійсно є рідною донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 293 ЦПК України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно усталеній судовій практиці, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки.

Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку (п.1 ч.1 ст.293 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Однак, суд зазначає, що під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).

Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановити факт родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Беручи до уваги, що встановлення факту родинних відносин потрібно заявниці для подальшого в майбутньому оформлення спадкових прав, та іншим шляхом, ніж звернення до суду з даною заявою остання не може підтвердити таку обставину, а з матеріалів справи дійсно встановлений факт родинних відносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідності її задоволення.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин, задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дійсно є рідною донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Зацікавлена особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складене та підписане 06.02.2025.

Суддя Ю. А. Скриль