ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3373/23 Номер провадження 22-ц/814/128/25Головуючий у 1-й інстанції Подмаркова Ю.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Дряниці Ю. В., Чумак О. В.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут»

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 березня 2024 року у складі судді Подмаркової Ю. М.

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року представник ТОВ «Полтавагаз Збут» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ в сумі 17 100,69 грн та 2 684 грн судового збору.

Позов мотивовано тим, що з 01.07.2015 згідно рішення НКРЕКП № 1734 від 11.06.2015 для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється суб`єктом господарювання - ТОВ «Полтавагаз Збут». На виконання вимог статей 12 та 40 Закону України «Про ринок природного газу» було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, який на вимогу розділу ІІІ пункту 24 Правил постачання природного газу було опубліковано на сайті та у спецвипуску газети «Зоря Полтавщини» від 25.11.2015. Факт споживання природного газу відповідачем ОСОБА_1 є її згодою на приєднання до умов типового Договору постачання природного газу побутовим споживача.

Споживачу ОСОБА_1 присвоєно персоніфікований ЕІС-код, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , який закріплений за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої зобов`язання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу ТОВ «Полтавагаз Збут» виконало належним чином. Проте відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, не сплачує за надані послуги з газопостачання, чим порушує права ТОВ «Полтавагаз Збут».

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 березня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Полтавагаз Збут» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Полтавагаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 8 595,56 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Полтавагаз Збут» 1 348,98 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем порушено пункт 2.1 Типового договору постачання щодо своєчасної оплати Постачальнику вартості природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з урахуванням строку позовної давності.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Полтавагаз Збут» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Полтавагаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 17 100,69 грн та 4 026 грн судового збору.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість, що свідчить про визнання нею боргу, а надані нею копії рахунків про оплату послуг сплачені іншим комунальним службам, зокрема іншому постачальнику природного газу.

Вказує, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а з боку відповідача по справі грубо порушуються вимоги чинного законодавства України в частині проведення своєчасної оплати за спожитий природний газ.

Заборгованість за спожитий природний газ згідно переданого об`єму оператором ГРМ станом на 01.12.2023 становить 17 100,69 грн, та не змінилася станом на 01.04.2024.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що з 01.07.2015 згідно з рішення НКРЕКП № 1734 від 11.06.2015 для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснювала суб`єктом господарювання - ТОВ «Полтавагаз Збут».

Постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 та від 22.03.2017 № 187 затверджено «Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», відповідно до якої ТОВ «Полтавагаз Збут» визначено постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям.

27.11.2015 набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (далі - Правила).

На виконання вимог статей 12 та 40 Закону, НКРЕКП було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1386/27831) (далі - Типовий договір постачання).

На вимогу розділу ІІІ пункту 24 Правил, ТОВ «Полтавагаз Збут», як постачальник зі спеціальними обов`язками, опублікувало на сайті poltavagazzbut.com.ua та у спецвипуску газети «Зоря Полтавщини» від 25.12.2015, чинну редакцію Правил та Типового договору постачання.

Відповідач ОСОБА_1 є суб`єктом ринку природного газу - побутовим споживачем, персональний ЕІС-код 56ХМ26І011025437, та отримує послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

З даних картки споживача ОСОБА_1 вбачається, що вона споживала природний газ у період з липня 2015 року по березень 2021 року, проте зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості отриманих послуг в повному обсязі не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 01.03.2021 сума заборгованості споживача ОСОБА_1 за спожитий природний газ становила 17 100,69 грн (а. с. 7-8, 9-10).

02.12.2021 між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 прийняла у власність за плату житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Шимкою О. М. за реєстровим № 2134 (а. с. 12-13).

Згідно пункту 10 вказаного договору продавець ОСОБА_1 зобов`язалась сплатити в повному обсязі в разі її наявності заборгованість зі сплати комунальних платежів та звільнити вказаний житловий будинок в день підписання цього договору 02.12.2021.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Полтавагаз Збут», суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що в порушення вимог статей 526, 714 ЦК України, пункту 22 Правил постачання природного газу відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості спожитого природного газу виконувала неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача за період з вересня 2017 року по березень 2021 року у розмірі 8 595,56 грн - в межах строку позовної давності з урахуванням пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду та не вбачає підстав для скасування рішення суду з наведених в апеляційній скарзі мотивів.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (відповідно до статті 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

У статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо є докази, що підтверджують факт такого переривання.

При цьому тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах самої позовної давності.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 686/23170/19 (провадження № 61-13802 св 21).

У цій справі, що переглядається апеляційним судом, з урахуванням періоду, на який строк позовної давності продовжувався у відповідності до положень пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ - з 02.04.2020 по 30.06.2023 включно, строк позовної давності до вимог, що виникли станом на вересень 2017 року, сплинув, тому дії, вчинені відповідачем по сплаті боргу у травні 2016 року на суму 2 340 грн та у червні 2017 року на суму 1 343,95 грн, правового значення по справі не мають. Крім того, такі дії не свідчать про визнання ОСОБА_1 боргу щодо кожного щомісячного платежу.

Встановлена судом оплата відповідачем послуг за спожитий природний газ у період з вересня 2017 року по березень 2021 року у сумі 13 960,42 грн перебуває у межах строку позовної давності та врахована судом при визначенні розміру заборгованості. Здійснення такої оплати на користь позивача вбачається із доданих до позовної заяви картки абонента ОСОБА_1 та акту звірки взаємних розрахунків за природний газ між ТОВ «Полтава Збут» та АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», що спростовує доводи апеляційної скарги позивача щодо зарахування судом платежів, сплачених відповідачем іншому постачальнику природного газу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ТОВ «Полтава Збут» та стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу з вересня 2017 року по березень 2021 року - в межах строку позовної давності, про застосування якої відповідач ОСОБА_1 заявила у відзиві на позовну заяву (а. с. 27, зворот), законним та обґрунтованим. Стосовно заборгованості, яка виникла станом на вересень 2017 року, колегія суддів доводи апеляційної скарги позивача відхиляє, оскільки факт переривання строку позовної давності по справі не доведений.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

За таких обставин колегія суддів залишає апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Ю. В. Дряниця

О. В. Чумак