Апеляційне провадження №22-ц/824/2101/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває цивільна справа № 761/24955/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

03.07.2024 року до суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі.

В обґрунтування заяви відповідач зазначила, що в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває справа №761/24955/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовуються наявністю боргових розписок, за наслідком яких, як вважає позивач, спадкоємиця має сплатити борг позивачу. Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 02.12.2022 року позивача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 355 КК України з приводу примушування померлого до виконання цивільно-правових відносин. Більше того, дане кримінальне провадження розслідувалось спочатку за ч. 3 статті 189 КК України (вимагання, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, або таке, що завдало майнової шкоди у великих розмірах). В даній справі застосовувались негласні слідчі розшукові заходи, в тому числі зняття інформації з телефонних розмов позивача. Відповідач вважає, що подані позивачем розписки, якщо і були написані ОСОБА_3 , то під тиском, під загрозою застосування до нього фізичної сили та погрозами вбивства. Наразі, дані обставини підтвердити відповідачка не може, оскільки вирок Солом`янського суду було ухвалено без неї, без присутності представника відповідачки та/або будь-якої іншої особи, яка могла б представляти померлого (та/або майбутнього спадкоємця). Зазначає, що нею було направлено заяву до Київської міської прокуратури з проханням надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження №0001115 від 16.12.2020 року. До заяви було долучено документи на підтвердження вступу в спадщину після смерті ОСОБА_3 . Прокуратура відмовила у наданні таких даних, посилаючись на норми п.19 ч.1 ст. 3 КПК України, відповідно до якої, спадкоємиця потерпілого дійсно не є стороною кримінального провадження. Таким чином, сторона даної справи позбавлена можливості ознайомитись та самостійно здобути докази на підтвердження своєї позиції в даній справі. Заяву мотивувала також тим, що відповідно до положень статті 117 ЦПК України, у матеріалах кримінального провадження №0001115 від 16.12.2020 року містяться докази щодо поведінки позивача з приводу написання спірних боргових розписок. Сторона відповідача позбавлена можливості отримати дані докази самостійно. Матеріали кримінального провадження №0001115 від 16.12.2020року перебувають в Київській міській прокуратурі, яка здійснювала процесуальне керівництво у даному досудовому розслідуванні. Зазначає, що в судовому засіданні 26.06.2024 року позивачем подано нові докази, а саме флешку із аудіо записами розмов. Відповідач вважає, що позивач подав не всі записи розмов, а лише ті, які вигідно йому (як він вважає), оскільки в матеріалах кримінального провадження №0001115 від 16.12.2020 міститься матеріали НСРД, в яких є записи всіх розмов між сторонами того провадження. Оскільки подані докази можуть бути використані при проведенні почеркознавчої експертизи та при ухваленні рішення судом, вважає, що необхідно дотриматися всебічності розгляду справи та рівності сторін. Крім того, вважає, що матеріали НСРД можуть бути знищенні по термінам зберігання.

У зв`язку з викладеним відповідач просила суд зобов`язати Київську міську прокуратуру надати матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001115 від 16.12.2020 року, а саме записи розмов ОСОБА_2 із ОСОБА_3 та іншими особами; протоколи розшифровок розмов (протокол за результатами проведення негласних слідчий дій).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 08 серпня 2024 року відповідач подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що суд неповно і не всебічно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, чим не дотримався вимог статей 116-118 ЦПК України. Вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з підстави, визначеної п.3 ч.3 ст.411 ЦПК України. У зв`язку з цим просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення доказів.

18 жовтня 2024 року на електронну адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про залишення апеляційної скарги без розгляду.

Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Чинним процесуальним законом не передбачено процедури залишення апеляційної скарги без розгляду за заявою особи, яка її подала. В той же час згідно ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Після відкриття апеляційного провадження до його закінчення особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї.

Враховуючи наведене та зважаючи на те, що дане клопотання було подано після постановлення ухвали апеляційним судом про відкриття провадження від 15 жовтня 2024 року, колегія суддів дійшла висновку про необхідність розгляду даного клопотання саме в якості відмови від апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження. У разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Пунктом 1 ч.1 ст.362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження на підставі заяви особи, що подала апеляційну скаргу, про відмову від неї, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.

З огляду на викладене, враховуючи втрату апелянтом інтересу до розгляду апеляційної скарги та відсутність осіб, що приєдналися до скарги, заява апелянта про відмову від поданої апеляційної скарги підлягає задоволенню, а апеляційне провадження - закриттю.

Керуючись статтями 362, 364 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько