П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м. Київ

Справа № 753/22474/23

Провадження: № 22-ц/824/4666/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Полуніної Катерини Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кулика С. В.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

у с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.11.2022 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу у подружжя народилась донька - ОСОБА_3 . У зв`язку із збройною агресіє РФ, відповідач з дитиною 27.02.2022 року виїхали до Республіки Польща, де отримали статус осіб, які перебувають під тимчасовим захистом, що передбачало надання безкоштовного житла, безоплатне медичне обслуговування та безкоштовну освіту для дитини. Відповідно до законодавства Республіки Польща відповідач та донька отримували від уряду щомісячну матеріальну допомогу. Допомога на одну дитину становить 500 злотих на місяць, що за офіційним курсом НБУ дорівнює 4500 грн. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 13.03.2023 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки аліменти у розмірі 10000 грн, щомісячно. Зазначив, що наразі у нього відсутня можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки єдиним джерелом його доходу є заробітна плата, яку він отримує як директор ТОВ «Техновироб». У зв`язку з веденням воєнного стану підприємство фактично не працює та не отримує прибутку. Вказав, що враховуючи його вік та погіршення стану здоров`я, що є наслідком участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, він не може на даний час знайти додаткову роботу. Вказав, що інших доходів немає та вимушений постійно займати грошові кошти у знайомих для сплати аліментів. З урахуванням викладеного, просив суд змінити розмір стягнутих за рішенням суду аліментів у розмірі 10 000 грн до 4 000 грн

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києві від 13 березня 2023 року по справі № 753/161/23, з 10 000 грн до 5 000 грн, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Полуніна К. А. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду просила скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю на території Польщі у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації. Оскільки донька ОСОБА_4 має хист та бажання до вивчання іноземної мови, їй необхідні заняття в мовній школі, вартість яких складає 3400 грн, щомісячно. Також 2 200 грн кожного місяця матір сплачує за заняття дитини з акробатики. До того, проживання за кордоном є достатньо дорогим, а дитина постійно потребує належного харчування, догляду, розваг, подарунків тощо. Крім того, матір орендує квартиру у м. Варшава (Польща), за яку сплачує орендну плату самостійно. Батько дитини не покриває жодних витрат на дитину, в тому числі, не сплачує аліменти, щодо яких нараховується заборгованість.

Вважає помилковим висновок суду про зменшення розміру аліментів, у зв`язку із тим, що позивачем не підтверджено належними доказами погіршення його майнового стан, як і не підтверджено доказами погіршення його стану здоров`я. Відмічає, що ОСОБА_2 є власником нерухомого майна, а саме: чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,6 га за адресою: АДРЕСА_2 , на якій розташований житловий будинок, площею 300 кв.м; земельної ділянки, площею 0,6 га за адресою: АДРЕСА_2 , і є власником автомобіля Toyota Land Cruiser Prado 2004 року. За таких підстав, вважає, що позивач спроможний сплачувати аліменти саме у розмірі 10 000, а тому висновки суду є помилковими.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважав доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на власних уявленнях скаржниці. Відмітив, що школа, яку відвідує дитина у Польщі є безкоштовною, в мовних школах донька не навчається, а доходів від нерухомого майна, на яке посилається скаржниця в апеляційній скарзі, він не отримує.

В судовому засіданні ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.02.2017 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.11.2022 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.03.2023 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , у розмірі 10 000 грн, щомісячно.

Враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову частково та зменшення розміру аліментів до 5 000 грн.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повному обсязі.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З матеріалів справи, а саме з форми ОК-7, сформованої з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування убачається, що дохід ОСОБА_2 за 2021 рік складав 88 127,27 грн, за 2022 рік - 20 000 грн та за 2023 рік - 26 800 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, податку та військового збору убачається, що ОСОБА_2 від ТОВ «Техновироб» за червень 2023 року нараховано заробітну плату у розмірі 20 100 грн, за липень 2023 року у розмірі 6 700 грн та за березень 2024 року від ТОВ «Техноконс» була нарахована заробітна плата у розмірі 62 111,80 грн.

Крім того, з матеріалів справи також убачається, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Вищевикладені обставини вказують на те, що з моменту ухвалення Дарницьким районним судом м. Києва від 13.03.2023 року рішення про стягнення аліментів у позивача змінилося положення, зокрема, зменшився щомісячний дохід, крім того, ураховуючи вік позивача (63 роки), що ускладнює можливість у знаходженні додаткової роботи, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що стягнення аліментів у розмірі 10 000 грн істотно впливає на майновий стан ОСОБА_2 .

Отже, ураховуючи, що обов`язок щодо утримання дітей покладено на обох батьків колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зменшення аліментів, стягнутих з позивача за рішенням суду з 10 000 грн до 5000 грн, що в першу чергу, становить справедливий баланс між захистом прав неповнолітньої дитини та матеріальним становищем платника аліментів.

Крім того, колегія суддів ураховує і ту обставину, що позивач всіляко намагається матеріально підтримувати захоплення та інтереси доньки. Так, до прикладу, 23.02.2024 року ОСОБА_2 сплативна рахунок Фонду «Акрогібе» за заняття з аеробіки ОСОБА_3 630 злотих.

Колегія суддів також відмічає, що скаржницею не надано жодних доказів на підтвердження викладених нею обставин, до матеріалів справи в суді першої інстанції скаржницею було надано лише рахунок за відвідування занять з акробатики. Інших доказів на підтвердження обставин, зазначених в апеляційній скарзі, суду надано не було.

В той час, дослідивши довідки про доходи позивача, колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_2 про те, що його підприємство після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації фактично припинило роботу, знайшли своє підтвердження, оскільки його доходи після повномасштабного вторгнення є значно меншими.

Доводи ОСОБА_1 щодо наявності у позивача іншого нерухомого майна, а отже задовільного матеріального стану, є необґрунтованими з огляду на те, що квартира за адресою АДРЕСА_3 , на існування якої посилається скаржниця, є місцем проживання позивача, тобто, він не може отримувати дохід від нерухомого майна, в якому він проживає.

Щодо наявності іншого нерухомого майна, на яке посилається скаржниця, суду не надано доказів існування права власності на таке майно, або інших доказів наявності такого майна у розпорядженні позивача, відтак суд не вважає доцільним входити в обговорення даного питання.

Доводи про те, що відповідачка сплачує самостійно оренду за квартиру у м. Варшава не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду, крім того, колегія суддів ураховує, що внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації як матір, так і донька, отримують допомогу від Уряду країни Польщі.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є аналогічними позиції, викладеній у відзиві на позовну заяву, якій дав належну оцінку суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Полуніної К. А. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Полуніної Катерини Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року залишити без зиін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 31 січня 2025 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова