Справа № 444/1816/23
Провадження № 4-с/444/3/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Стець М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Гончарук О.М., зацікавлена особа: приватний виконавець Шелінська Ю.А., стягувач ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на дії/бездіяльність органу примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся із даною скаргою в якій просить визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, яка полягає у не знятті арешту з коштів на рахунку за заявою Боржника від 16 січня 2025 року у виконавчому провадженні №72768782 та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінську Юлію Андріївну зняти арешт з коштів, що розміщені у ПАТ «БАНК ВОСТОК», IBAN : НОМЕР_1 заробітної плати.

В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни знаходиться виконавчий лист N 444/1816/23 виданий 22.08.2023 року Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості в розмірі 46 046,00 грн. та судового збору в розмірі 2684,00 гривень, у межах виконавчого провадження No 72768782, яке відкрито 13 вересня 2023 року.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, постановою від 13.09.2023 року про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 54356,95 гривня (UAH).

На виконання зазначеної постанови було застосовано арешт до коштів на рахунку, який відкрито в ПАТ «БАНК ВОСТОК» IBAN : НОМЕР_1 , що має спеціальний режим використання та використовується - для зарахування заробітної плати у Боржника.

16 січня 2025 року скаржниу звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни із заявою про зняття арешту з коштів, що розміщені у ПАТ «БАНК ВОСТОК», IBAN : НОМЕР_1 , на рахунку зі спеціальним режимом призначення, для зарахування заробітної плати Боржника та додала підверджуючі документи, що саме на цей рахунок зараховується заробітна плата.

Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. дана заява отримана 16 січня 2025 року, зареєстрована 20 січян 2025 року в АСВП, повідомлено, що підстави для зняття арешту відсутні.

Скаржник ОСОБА_1 вважає, не зняття арешту з коштів на рахунку НОМЕР_1 є бездіяльністю приватного виконавця.

Представник скаржник в судовому засідані скаргу підтримав з підстав наведених у ній, просив таку задоволити.

Приватний виконавець Шелінська Ю.А. проти скарги заперечила, просила в задоволені такої відмовити.

Вивчивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що скарга на бездіяльність приватного виконавця не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 55, ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВГІ № 72768782 з примусового виконання виконавчого листа № 444/1816/23 виданий 22.08.2023 року Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" суму заборгованості: за Кредитним договором № 203332971 в розмірі 21 342,00 грн. та судовий збір в розмірі 2684,00 гривень.

13.09.2023 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

13.09.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено на виконання банківським установам, в тому числі ПАТ "Банк Восток". У вказаній постанові виконавцем зазначено про необхідність накладення арешту на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 .

19.09.2023 року на адресу приватного виконавця надійшла заява боржника ОСОБА_1 про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій - НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ "Банк Восток".

В той же день, 19.09.2023 року, приватним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій по вказаному рахунку та скеровано в ПАТ "Банк Восток" до виконання.

20.01.2025 року зареєстровано заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з коштів по вказаному рахунку в ПАТ "Банк Восток", що має спеціальний режим використання.

23.01.2025 року на вказано заяву боржнику надано обгрунтовану відповідь про відмову в задоволенні заяви.

На думку суду приватним виконавцем Шелінською Ю.А. не було порушено права боржника.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У частині першій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках па приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 18 Закону «Про виконавче провадження» встановлено, що на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною третьою статті 18 Закону «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверга статті 18 Закону «Про виконавче провадження»).

Згідно частини четвертої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депози тарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У відповідності до п.1 ч.І ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на кошти боржника.

Закон зобов`язує виконавця в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.І ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звергається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках га інших фінансових установах.

При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (частина друга ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої - четвертої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено заборону для виконавця накладати арешт на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення па які заборонено законом.

Відповідно до частини другої - четвертої ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із ним Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Підставами для знятгя виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (п.1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Таким чином, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження 12-28гс20), а також постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16- ц(провадження № 61-10611св20) та від 24 лютого 2021 року у справі № 756/1927/15-ц (провадження № 61 -14725св20).

Згідно із ч. 1,2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (копіти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Таким чином, арени коштів боржника за постановою виконавця про арени коштів - це прямий обов`язок виконавця і один з заходів примусового виконання рішення.

Отже, арешт майна боржника є одним із заходів виконавчого провадження з метою примусового виконання рішення суду для задоволення законних інтересів стягувана. При цьому за змістом статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти, а черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

В постанові Верховного Суду від 10 січня 2020 року у справі № 759/15306/17-ц викладено наступний правовий висновок: «Доводи касаційної скарги про те, що приватним виконавцем було порушено черговість стягнення на майно боржника є необгрунтованими, оскільки чинне законодавство не містить заборони накладення державним виконавцем арешту одночасно на грошові кошти на інше майно боржника з метою забезпечення примусового виконання судового рішення. У цьому випадку в першу чергу здійснюється примусове списання грошових коштів, а за їх відсутності у достатньому для виконання рішення обсязі - відбувається вилучення та примусова реалізація виявленого майна боржника. При цьому, враховуючи динамічність руху грошових коштів на рахунках боржника, черговість здійснення таких виконавчих дій визначається державним виконавцем самостійно, з урахуванням конкретних обставин, у тому числі фінансового стану боржника».

Таким чином виконавець накладає арешт на всі рахунки боржника, що ним виявлені в ході примусового виконання рішення, а банк в свою чергу самостійно визначає режим рахунку та приймає рішення про накладення арешту на такий рахунок. Більше того, приписами законодавства передбачено можливість зняття арешту з рахунку боржника у разі, якщо з`ясується, що такий рахунок має спеціальний режим.

Законом не передбачено обов`язку виконавця перед накладенням арешту на рахунок боржника з`ясовувати статус рахунку та статус коштів, що знаходяться на ньому.

Такий обов`язок лежить безпосередньо на банківській установі, яка самостійно визначає режим рахунку та приймає рішення про накладення арешту на такий рахунок.

Це пояснюється тим, що при накладенні арешту на рахунок боржника приватний виконавець не володіє інформацією про спеціальний режим такого рахунку, а тому вказує про це в постанові про арешт коштів боржника.

Відтак, зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Натомість виконавець лише накладає арешт на всі рахунки боржника, що ним виявлені в ході примусового виконання рішення та може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Слід зазначити, що приватним виконавцем Шелінською Ю.А. у виконавчому провадженні не було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію чи інші доходи боржника та така відповідно не направлялася на виконання.

Натомість приватний виконавець Шелінська Ю.А. не виносила постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію чи інші доходи боржника.

13.09.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено на виконання банківським установам, в тому числі ПАТ "Банк Восток". У вказаній постанові виконавцем зазначено про необхідність накладення арешту па грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 .

Здійснюючи виконання постанови про арешт коштів боржника ПАТ ПАТ "Банк Восток" через АСВП шляхом інформаційної взаємодії за допомогою прикладного програмного інтерфейсу інформаційних систем банків повідомило про накладення арешту на кошти боржника, а саме про часткове виконання постанови про арешт коштів боржника.

Таким чином, ПАТ "Банк Восток" визначивши статус рахунку боржника, вважало за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на ньому. Окрім того ПАТ "Банк Восток", при прийнятті до виконання постанови про арешт коштів боржника, не було повідомлено приватного виконавця Шелінську Ю.А. про спеціальний режим рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , а також про заборону законом звернення стягнення на такий рахунок.

В постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про те, що боржник зобов`язаний подати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно протягом п`яти робочих днів та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неїзавідомо неправдивих відомостей.

Попри те боржник не подав приватному виконавцеві декларацію про доходи та майно, не повідомив у зв`язку з чим він не міг таку подати. Більше того, станом на сьогоднішній день боржником так і не подано декларацію про доходи та майно, хоча це є його прямим обов`язком в силу імперативних приписів п. З ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі дії боржника свідчать про його недобросовісність, небажання виконувати вимоги приватного виконавця, а також дотримуватися приписів Закону.

20.01.2025 року зареєстровано заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з коштів на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ "Банк Восток", що має спеціальний режим використання.

До заяви долучено виписку по рахунку за період з 01.01.2024 року по 01.12.2024 року, за період з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року.

Згідно долученої виписки по рахунку приватного клієнта №/0115 на вказаному рахунку в ПАТ "Банк Восток" надходять інші кошти, окрім зарахування виплати заробітної плати та авансу заробітної плати.

Крім того з даної виписки вбачається, що всі кошти, що надходять на рахунок, в тому числі заробітна плата, вільно знімаються боржником в повному обсязі на підставі поданої боржником заяви 19.09.2023 року про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ "Банк Восток", на підставі якої 19.09.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій - рахунку НОМЕР_1 , та скеровано в ПАТ "Банк Восток" до виконання.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України вказує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 225.04.2012 № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013).

Зокрема, у Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 № 1401-УІПзмін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статтею 1291, частиною 2 якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Аналіз статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин 1,2 статті 1291 Конституції України у їх системному зв`язку, наведених юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно- правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання (постанова Верховного Суду від 08.10.2019 року у справі № 19/5009/1481/11).

У своєму рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейський суду з прав людини наголосив, що право на суд захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення.

З огляду на наведене, принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню.

При цьому, слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника.

Таким чином, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи не вбачає порушень зі сторони державного виконавця, та вважає, що скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 23, 247, 258-259, 447-453 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвала суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ясиновський Р. Б.