Суддя Паляничко Д. Г.
Провадження № 2/644/243/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Паляничко Д.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Рибалка В.О.,

одноособово, розглянуто в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін у залі судових засідань приміщення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад:

1. позиції позивача

13 грудня 2024 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 /позивачка), в особі представника - адвоката Конюшенко Марії Анатоліївни, яка діє на підставі ордеру серії ВІ № 1258527 від 10.12.2024, з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі за текстом - ОСОБА_2 /відповідач) предметом якої є: розірвання шлюбу зареєстрованого 08.09.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 2732, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 08.09.2020.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що протягом останніх 2-х років стосунки у подружжя розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Подружні стосунки сторони не підтримують, проживають нарізно, спільного бюджету не мають на даний час шлюб існує формально.

Позивачка вважає, що шлюб зберегти неможливо, та як їх сімейні стосунки склалися невдало. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають.

2. Виклад заперечень відповідача.

ОСОБА_2 не скористався процесуальним правом на пропозицію суду викладену в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.12.2024 (а.с.16-18) подати відзив на позов, спростувати наведені позивачем аргументи та доводи у позовній заяві.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

06 лютого 2025 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, через систему «Електронний суд», надійшло клопотання від адвоката Конюшенко Марії Анатоліївні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру серії ВІ № 1258527 від 10.12.2024, про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника, зазначає, що строку для примирення позивачка не потребує (а.с. 27).

06.02.2025 на електронну пошту суду надійшла заява від ОСОБА_2 , у якій відповідач просить розірвати шлюб між ним та позивачкою, розгляд справи проводити у його відсутність (а.с. 28-34)

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 13.12.2024, справа № 644/11027/24 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 13)

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 18.12.2024 сформовано довідку щодо місця проживання (перебування) відповідача, згідно з якою місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.12.2024 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/11027/24 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 16-18).

Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачу ОСОБА_2 про виклик в судові засідання, призначені на 10.01.2025, 06.02.2025 надсилалася судом за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з інформацією зазначеною у позовній заяві (а.с. 1) та з довідки Реєстру територіальної громади м. Харкова (а.с. 15).

Рекомендоване повідомлення про виклик ОСОБА_2 на 10.01.2025 повернулося до суду, як отримане відповідачем 06.01.2025 із зазначенням у довідці про причини повернення - «за закінченням строку зберігання» (а.с. 21-22), така довідка поштового відділення вважається не належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

Розгляд справи відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про належне повідомлення сторони про дату та час судового засідання, на 06.02.2025 (а.с. 23).

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, в тому числі, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Заразом, відповідач повідомлявся про виклик у судове засідання, призначене на 06.02.2025 через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, розміщені за посиланням http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/ 13.01.2025 (а.с. 26), відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України.

Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16.

Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Отже, суд вважає за можливе провести розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін, без проведення судового засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду

Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини у сфері розірвання шлюбу.

Згідно з свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 08.09.2020, вбачається, що ОСОБА_2 з ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 08.09.2020, про що складено відповідний актовий запис № 2732 (а.с. 3).

Суд установив, що позивачка ОСОБА_1 має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, не бажає примиритись з відповідачем, оскільки протягом останніх 2-х років, стосунки у подружжя розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Подружні стосунки сторони не підтримують, проживають нарізно, спільного бюджету не мають на даний час шлюб існує формально (а.с. 1/на звороті).

У шлюбі сторони дітей не мають.

Спору щодо поділу майна подружжя не має.

Отже, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін по справі.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1, 2 та 4 ст. 10 ЦПК України).

Встановлені судом фактам відповідають шлюбно-сімейні правовідносини у сфері шлюбу, які регулюються Сімейним кодексом України (надалі за текстом - СК України)тощо.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно із ч.1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 2, 3 ,4 ст. 56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які незаборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За змістом ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст. 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч. 2 ст. 110 СК України, судом не встановлені.

Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено ст. 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст. 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

VІ. Висновки суду

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідач не висловив заперечень щодо розірвання шлюбу, а навпаки просив суд розірвати шлюб з позивачкою. У суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам подружжя, отже суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

При зверненні до суду з означеним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп. Позивачка просила не стягувати з відповідача понесені судові витрати у виді судового збору.

Керуючись ст. 4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 76-81, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, ч.4 ст.268, ст. 273, 274-279 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 08.09.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 2732 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Повне ім`я сторін:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 30.12.2004; моб телефон НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , моб. паспорта громадянин Республіки Вірменії НОМЕР_4 виданий 23.02.2024, телефон НОМЕР_5 .

Суддя Д.Г. Паляничко