Справа № 724/3930/24
Провадження № 2/724/79/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу),-

В С Т А Н О В И В:

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу).

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що 18.03.2023 між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» був укладений договір АТ/4178472, предметом якого є страхування цивільно-правої відповідальності водіїв автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», д.р.н. НОМЕР_1 .

05.06.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «BMW 5201», д.р.н НОМЕР_2 . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, тобто вчинення правопорушення, яке передбачене ст. 124 КУпАП. Як вбачається із вищевказаної постанови, ОСОБА_1 залишив місце ДТП до якого був причетний.

ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі страхового акту № ОЦВ-СП-23-24-92462/1 від 14.07.2023 року було сплачено особі потерпілій в ДТП страхове відшкодування в сумі 9754,30 грн. 09.08.2023 року ПАТ «НАСК «Оранта» звернулось до боржника з регресною вимогою № 08-03-14/1-04/5885. 11.10.2023 року боржнику було направлено досудове попередження № 08-03.14/1-04/7889. Станом на дату підготовки позовної заяви відповіді не надійшло заборгованість не сплачено.

Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 9754,30 грн. та судовий збір.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.11.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява в якій просить суду слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням наведених обставин, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18 березня 2023 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АТ/4178472, на підставі якого ПАТ «НАСК «Оранта» взяло на себе зобов`язання відшкодовувати нанесену шкоду третім особам під час експлуатації водієм транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.р.н. НОМЕР_1 .

05.06.2023 року о 13 годині 00 хвилин в м. Чернівці по вул. Небесної Сотні, 14а, відбулося ДТП за участі автомобіля марки марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «BMW 5201», д.р.н НОМЕР_2 , який знаходився у користуванні ОСОБА_2 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.07.2023 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке мало місце 05.06.2023 року о 13 годині 00 хвилин в м. Чернівці по вул. Небесної Сотні, 14а та накладено адміністративне стягнення у розмірі 850 грн.

Крім цього, з постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.07.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 05.06.2023 року о 13 годині 00 хвилин залишив місце ДТП, до якої був причетний.

Відповідно до вимог ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

07.07.2023 року потерпіла особа ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою про виплату страхового відшкодування відповідно до страхового акту № ОЦВ-СП-23-24-92462/1.

У відповідь на вказану заяву, між позивачем та ОСОБА_3 була узгоджена сума відшкодування за страховим випадком та виплачено страхове відшкодування в сумі 9754 гривень 30 копійки, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення АТ «Банк Кредит Дніпро» № 35544 від 14.07.2023 року.

Тим самим, ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувало потерпілому грошові кошти в сумі 9754 гривень 30 копійки в рахунок відшкодування понесених матеріальних збитків на страхові виплати внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

14 березня 2023 року ПАТ «НАСК «Оранта» звернулась до відповідача з регресною вимогою на суму 9754 гривень 30 копійки, що підтверджується наявними в матеріалах регресною вимогою № 08-03-14/1-04/5885 та досудовим попередженням № 08-03-14/1-04/7889, однак відповідачем вищевказану претензію та вимогу було проігноровано.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У відповідності до ст.5 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до положень ст.6 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 9 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п. 1.4, п. 1.7 ст.1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

За змістом підпункту п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ч. 1 ст.993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В свою чергу, положення ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає виконання обов`язку з відшкодування шкоди, завданою винною особою та яка застрахувала свою цивільну відповідальність - страховиком (винної особи).

Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається із ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, відповідно до статей 1166, 1187ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Статтею 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

За змістом підпункту «в» п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача необхідно стягнути завдані збитки у порядку регресу, оскільки ОСОБА_1 після вчиненого ДТП самовільно залишив місце пригоди, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст.141ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 3028 гривні.

На підставі ст.ст. 11, 16, 22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 29, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (зареєстроване місце знаходження: вул. Здолбунівська, 7-Д, м.Київ, ) матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 9754,30 грн. (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні 30 коп).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (зареєстроване місце знаходження: вул. Здолбунівська, 7-Д, м.Київ, ) судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення (в порядку ст. 284 ЦПК України) може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20-ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 06.02.2025 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ