Справа № 199/1301/25
У Х В А Л А

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Кошля А.О., за участі:

секретаря судового засідання Кахикало А.С.

заявника ОСОБА_1

представника ТОВ «Газорозподільні мережі України» Гончаренко І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, до подання позовної заяви, відповідач Дніпровська філія товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2025 року ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення позову, до подання позовної заяви, в якій просить: зобов`язати Дніпровську філію товариства з обмеженою відповідальність «Газорозподільні мережі України» негайно відновити газопостачання до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом фізичного зварювання газопроводу, який був розрізаний 30 січня 2025 року; заборонити Дніпровській філії товариства з обмеженою відповідальність «Газорозподільні мережі України» вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті; допустити ухвалу до негайного виконання.

В обґрунтування заяви зазначено, що в 2003 році заявником укладено договір про газопостачання з ВАТ «Дніпрогаз». В червні 2022 року до його домоволодіння прибула контролер для зняття показань лічильника, які на 16.06.2022 року були 3551 м.3, проте знімати показання та фіксувати їх на паперових носіях контролер відмовилась, хотіла лише сфотографувати, проте нею було передано неіснуючі показники, згідно яких заявником у червні використано 532,36 м.3 газу, що не відповідає дійсності. Через деякий час також приходили контролери , фіксували показання лічильника на паперових носіях. В жовтні 2022 року отримав лист від ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в якому повідомили про наявність заборгованості в розмірі 4591,61 грн., проте не зрозуміло яке відношення до цього має ТОВ «ГК «Нафтогаз України» оскільки з нею жодних договорів на газопостачання не заключав. В подальшому в телефонному режимі передав показники двох лічильників, та з листопада 2022 року по 10 січня 2025 року до його домоволодіння жоден контролер ВАТ «Дніпрогаз» не приходив. 03.01.2025 року отримав попередження про проведення ремонтних робіт на газопроводі до якого під`єднанні три домоволодіння, 613, 615, АДРЕСА_1 , та зранку 10.01.2025 року було припинення газопостачання до будинку заявника. По закінченню ремонтних робіт газопостачання не було відновлено, жодних актів не складалось, причини припинення не повідомляли. З метою з`ясування причин припинення газопостачання звертався до контакт-центру, проте його відмовились приймати та реєструвати, вимагали сплатити борг, оскільки у випадку не оплати залишусь без газу. 17.01.2025 року до домоволодіння заявника знов прибули контролери, зафіксували показники двох лічильників, в подальшому проведено перерахунок спожитого газу та знято надлишок 3758 м.3. 30.01.2025 року до сусіднього домоволодіння по АДРЕСА_2 прибули майстри які незаконно перерізали трубу газопостачання, таким чином з 30.01.2025 року домоволодіння заявника повністю від`єднали від мережі газопостачання. З посиланням на постанову ВС від 01.03.2023 року по справі № 211/5626/19 просить вжити заходів забезпечення позову, до подання позовної заяви.

В судовому засіданні заявник вимоги заяви про забезпечення позову підтримав повністю та просив їх задовольнити. Повідомив, що готовий сплатити заборгованість якщо вона буде належним чином підтверджена, вважає, що від`єднання відбулось незаконно, тому слід зобов`язати відновити газопостачання, також повідомив, що в провадженні суду перебувають справи 199/510/25 та 199/775/25 в яких також оскаржуються дії осіб щодо припинення газопостачання.

Представник ТОВ «Газорозподільні мережі України» зазначила про те, що вимоги заяви про забезпечення позову є необґрунтованими, фактично заявник намагається до ухвалення рішення по суті справи зобов`язати виконати дії, які тотожні задоволенню позову, окрім того, на адресу заявника направлялись листи з повідомленням про можливість припинення газопостачання. Оскільки на даний час заявник відсутній в реєстрі споживачі, ним безпідставно здійснювалось відбирання газу, у зв`язку з чим було відключено шляхом фізичного від`єднання від мережі, яке здійснене в межах доступності, так як на територію домоволодіння заявника відсутній доступ.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді заяви та дослідивши надані докази судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В 2003 році заявником з ВАТ «Дніпрогаз» укладено договір про надання послуг газопостачання, номер лічильника газу 00834674.

10.01.2025 року складено акт інвентаризації виявлено встановлення мультилічильника Gallus G4 № 400296803 та Gallus G4 № 09004797. 17.01.2025 року також складено акти інвентаризації, показник лічильника № 09004797 - 05243,82, № 400296803 18935,96.З вказаного слідує, що заявник використовував природній газ за вищевказаною адресою.

Також сторонами по справі не заперечувались обставини того, що 10.01.2025 року було припинено газопостачання, зокрема і домоволодіння заявника та 30.01.2025 року фізично від`єднано від мережі газопостачання, в т.ч. і заявника.

Вимоги щодо відновлення газопостачання за адресою заявника є предметом розгляду справи № 199/510/25, що встановлено з відомостей ЄДРСР та в судовому засіданні.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви про забезпечення позову та її відповідність вимогам цивільного законодавства, суд виходить з наступного.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Стаття 150 ЦПК України регламентує, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

В даному випадку заявником подано заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, зазначені у з`яві та встановлені в ході судового розгляду заяви обставини свідчать про те, що станом на час звернення із даною завою, певними особами (представниками юридичної особи, яка в подальшому може бути відповідачем або вже є відповідачем в інших справах за участі позивача (заявника)) вже вчинено конкретні дії, які заявник вважає незаконними та частково оскаржує в інших справах, та може в майбутньому оскаржити, зокрема дії щодо припинення постачання газу та фізичне відключення від мережі, тому задоволення заяви про забезпечення позову є тотожними задоволенню позовних вимог, які в даній категорії справ будуть про відновлення газопостачання, в т.ч. шляхом приєднання до газової мережі. Тому звернення до суду із заявою про забезпечення позову, з вимогами які фактично зводяться до задоволення вимог позивача які мають розглядатись в цивільній справі, не відповідає меті та суті інституту забезпечення позову.

Щодо посилання заявника на правову позицію, викладену в постанові ВС від 01.03.2023 року по справі № 211/5626/19, то фактичні обставини в тій справі не є релевантними до даної справи. Так, Верховний суд у постанові від 01.03.2023 року виснував наступне: «задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що примусове припинення газопостачання до житла позивача, може мати вкрай негативні та незворотні наслідки для життя та здоров`я його та його сім`ї, що не буде відповідати нагальній суспільній необхідності, і таке втручання в права позивача не буде необхідним у демократичному суспільстві. При цьому суд першої інстанції правильно вважав за можливе заборонити АТ «ОГС Криворіжгаз» вживати заходи щодо відключення квартири позивача у зв`язку з існування заборгованості за послуги з газопостачання, оскільки у такому випадку вжиття такого виду забезпечення позову як заборона відключення газу не створить негативних наслідків та не перешкоджатиме господарській діяльності відповідача АТ «ОГС Криворіжгаз», який не позбавлений права нараховувати вартість спожитого газу протягом судового розгляду і в подальшому пред`явити вимоги до позивача по сплаті цієї вартості. Встановлений судом спосіб забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами та будуть достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту, забезпечить баланс прав та обов`язків сторін у справі та усуне можливі подальші судові спори в разі задоволення заявлених позовних вимог…».

Тобто фактичні обставини у справі, на рішення у якій посилається заявник, свідчать про те, що заява про забезпечення позову була подана до вчинення дій щодо припинення (фізичного відключення) газопостачання, тому у випадку визнання неправомірним судом дій щодо намірів вчинити такі дії, невжиття заходів забезпечення позову могло б ускладнити виконання судового рішення, у випадку задоволення позовних вимог.

Оскільки встановлено, що відносно заявника ОСОБА_1 вже відбулося відключення від газопостачання шляхом від`єднання від газової мережі, вимоги заяви про забезпечення позову щодо зобов`язання відновити газопостачання до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом фізичного зварювання газопроводу, який був розрізаний 30 січня 2025 року не можуть бути задоволені, оскільки виходять за межі повноважень суду, який розглядає заяву про забезпечення позову, так фактично зводяться до задоволення вимог які є тотожними з позовними вимогами.

Окрім того, при розгляді питання щодо можливості застосування заходів забезпечення позову, на стадії до подання позову, суд виходить з мети задля досягнення якої законодавець передбачив можливість забезпечити позов до звернення до суду з позовом. Так, в даній ситуації яка склалась із заявником встановлено, що його було повідомлення про можливість припинення газопостачання, як мінімум в грудні 2024 року.

За вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, отримавши повідомлення про ймовірне припинення газопостачання заявник мав можливість звернутися до суду із заявою про забезпечення позову, в т.ч. з вимогами щодо заборони вчиняти дії направлені на припинення газопостачання, з підстав незгоди з тими обставинами, які слугували такому припиненню до вирішення судом спору щодо правомірності чи неправомірності нарахування заборгованості і тд. Вказане також підтверджується тим, що заявник вже двічі звернувся до суду з позовами які стосуються обставин припинення газопостачання до його домоволодіння (справи 199/510/25 та 199/775/25).

Як вже зазначено вище, метою забезпечення позову є можливість уникнення ймовірного порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову, проте заявником не надано доказів на підтвердження наявності таких обставин, які б ускладнювали можливість виконання судового рішення про задоволення позову, при цьому при задоволенні заяви про забезпечення позову в тому вигляді, в якому просить заявник, ухвала суду не відповідатиме принципам цивільного судочинства.

З урахуванням викладено, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 259 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, до подання позовної заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 04.02.2025 року.

Суддя А.О. Кошля

04.02.2025