Справа № 643/1570/25
Провадження № 2-з/643/11/25
УХВАЛА

про направлення справи за підсудністю

03.02.2025 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову у справі № 643/1570/25

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без

реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю,

внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), відповідно до змісту якого просить суд:

- встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 08 січня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими та надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських та надвірних будівель і споруд площею 1 000 кв.м.;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку з господарськими та надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських та надвірних будівель та споруд;

- внести зміни до свідоцтва про право на спадщину серія та номер: 1-980, виданий 15.11.2024 року, виданого ОСОБА_2 Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області, зазначивши, що спадкоємницею частини житлового будинку з господарськими та надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських та надвірних будівель і споруд, після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його дочка ОСОБА_2 .

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження у будь-який спосіб та вчинення будь-яких інших реєстраційних дій щодо нерухомого майна: житлового будинку з господарськими та надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши означену заяву, суд зазначає наступне.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Статтею 1 ЦПК України передбачено, що цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Разом з цим, статтею 30 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) визначено виключну підсудність справ.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при зверненні до суду інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК).

ЦК України при класифікації речей як об`єктів цивільних прав поділяє речі на рухомі і нерухомі.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, основним критерієм віднесення речей до нерухомих є фізична прив`язка об`єктів, розташованих на земельній ділянці, переміщення яких неможливо без їх знецінення. Вказані ознаки є основними і розглядати їх необхідно у сукупності.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна і стосуються будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19) дійшла, зокрема, таких висновків:

- нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення;

- майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав;

- виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У п. 7.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 вказано, що за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

У зв`язку з цим, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном (п. 7.23. вищевказаної постанови).

Предметом даної заяви є заборона відчуження у будь-який спосіб та вчинення будь-яких інших реєстраційних дій щодо нерухомого майна: житлового будинку з господарськими та надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , і на такий позов поширюються правила виключної підсудності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дана заява не підсудна Московському районному суду м. Харкова.

Разом з цим, відповідно до Розпорядження Верховного Суду № 399/0/15-23 від 20.04.2023 «Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області» з 20.04.2023 територіальна підсудність судових справ Ізюмського міськрайонного суду Харківської області змінена та наразі відноситься до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне передати заяву ОСОБА_1 за виключною підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись статтями 28, 31, 153, 260 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони відчуження у будь-який спосіб та вчинення будь-яких інших реєстраційних дій щодо нерухомого майна: житлового будинку з господарськими та надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 передати за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

2. Відповідно до ст. 261 ЦПК дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Новіченко