УХВАЛА

31 січня 2025року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Рядчої Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Міщука О.О.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

В позовній заяві позивач вказав, що з метою забезпечення зобов`язань ОСОБА_2 між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №0 від 30.10.2007 року. Також між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір іпотеки від 30.07.2007 року. 06.09.2011 року рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона №2-1710/11 позов АТ «Укрсиббанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договром №0 від 30.10.2007 року станом на 08.07.2009 року у загальній сумі 192338, 63 грн., а також 1730 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. В подальшому ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.04.2014 року замінено сторону стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «Кей-Колект».07.07.2021 року між ОСОБА_2 укладено договір №07/07/2021/735183 про припинення зобов`язання переданням відступного, внаслідок чого виконання вказаного договору про надання споживчого кредиту №00 від 30.10.2007 року припинені. Проте станом на час звернення до суду існує обтяження у вигляді арешту на майно ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови державного виконавця в межах виконання рішення Дніпровського районного суду м.Херсона №2-1710/11.

В позовній заяві позивач просить скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_1 на підставі постанови про накладення арешту, серія та номер :50032526, виданий 16.02.2016 року, видавник: ВДВС Дніпровського РУЮ, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.02.2016 року, номер запису обтяження 13301854, зареєстрований Державним реєстратором Нікуткіною Вікторією Геннадіївною, Дніпровське районне управління юстиції у м.Херсоні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право саме в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Позивач, пред`являючи вимоги до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), посилається на те, що арешт було накладено державним виконавцем в рамках виконавчого провадження.

Установивши, що позивач є чи був боржником у виконавчому провадженні, суд дійшов висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.(Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 року № 712/12136/18, )

Крім цього в даному випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим .у позовному провадженні.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року № 520/7100/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Керуючись ст. ст. 255, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.І. Рядча