Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8308/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Леньо В.В. секретар судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на 1/4 частину спадкового майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернувся в суду із позовною заявою до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на 1/4 частину спадкового майна.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09.07.2020 року. Спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилась, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру № 75877726 від 19.02.2024 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.09.2023 року.

Після смерті спадкодавців ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , (батьків позивачів) залишилася спадщина, яка складається з житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі, спадщину після смерті спадкодавців прийняли на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті проживали та були зареєстровані разом з спадкодавцями за адресою: АДРЕСА_1 .

Інших спадкоємців, хто може претендувати на майно після смерті спадкодавців немає.

При зверненні позивачів у нотаріальну контору для оформлення спадщини на вище вказане спадкове майно, нотаріусом було роз`яснено про неможливість вчинення такої нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду, оскільки оригінали правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві майна (житлової квартири) не представлено. Крім того, частка права власності у спадковій квартирі за померлими не визначена, майно належало співвласникам на праві спільної сумісної власності.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач представник Виноградівської міської ради Закарпатської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяви в якій просив розглянути справу у його відсутності.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, з врахуванням того, що відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом.

Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09.07.2020 року. Спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилась, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру № 75877726 від 19.02.2024 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.09.2023 року.

Після смерті спадкодавців ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , (батьків позивачів) залишилася спадщина, яка складається з житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки №1040 від 10.11.2020 року, яка видана ОСОБА_5 КП «Виноградівське РБТІ» в тому, що житлова квартира, яка складається з трьох кімнат, яка знаходиться в АДРЕСА_1 будівництвом завершена та рахується за гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого міським фондом комунального майна згідно розпорядження від 25.07.1994 року за № 15.

Відповідно до Інформації З ДРРП на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_2 не зареєстровано.

Позивачі, спадщину після смерті спадкодавців прийняли на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті проживали та були зареєстровані разом з спадкодавцями за адресою: АДРЕСА_1 .

Інших спадкоємців, хто може претендувати на майно після смерті спадкодавців немає.

При зверненні позивачів у нотаріальну контору для оформлення спадщини на вище вказане спадкове майно, нотаріусом було роз`яснено про неможливість вчинення такої нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду, оскільки оригінали правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві майна (житлової квартири) не представлено. Крім того, частка права власності у спадковій квартирі за померлими не визначена, майно належало співвласникам на праві спільної сумісної власності.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщини кожного із спадкоємці за законом є рівними. Спірне майно не відноситься до спільної сумісної власності та на виниклі між сторонами не поширюються норми, передбачені ст. 1226 ЦК України (спадкування частки у праві спільної сумісної власності).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст. 1268).

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно статті 370ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

Приписами ч. 2ст. 372 Цивільного кодексу України, встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме: вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Згідно із п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно.

У відповідності до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п. 5).

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності.

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно саме за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України (постанови від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20) та ін., що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Оскільки частки квартири кожному з співвласників спільної сумісної власності не визначенні за життя спадкодавців, а частки таких є рівними, а тому внаслідок чого позивачі не можуть оформити право власності на частки вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батьків з приводу чого отримали відмову.

Відтак, позивачі позбавлені можливості вирішити питання оформлення спадщини у вигляді 1/4 частки квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавців ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , (батьків позивачів), в позасудовому порядку.

Положенням п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що судовому розгляду підлягають вимоги про визнання права на спадщину за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. А у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до першого речення ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст.16ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід визнати за кожним з позивачів право власності по 1/4 частки квартири АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , оскільки є єдиним можливим способом захисту порушених прав позивачів, а тому позов підставний, слід його задовольнити.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

1. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийВ. В. Леньо