Провадження № 2/161/949/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Корнійчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 14.12.2006 року, виданого Відділом приватизації житлового фонду виконкому Луцької міської ради, об`єкт нерумого майна - квартира, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить у формі приватної спільної сумісної власності позивачу та відповідачам. Вищевказана квартира була приватизована згідно із Законом України «Про приватизацією державного житлового фонду». Вказує, що між позивачем та іншими співвласниками договору про визначення часток між ними не укладено. Крім того, враховуючи неприязні стосунки, які склалися між ним та відповідачами по справі, укласти такий договір наразі не виявляється можливим.

Водночас, вказує, що не визначення частки перешкоджає позивачу реалізовувати свої права як співвласника та позбавляє його можливості розпорядитися належним йому майном.

На підставі наведеного, просить суд визначити розмір частки ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 1/3 та стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі також подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14.12.2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.01.2007 року (а.с. 5-7).

Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.01.2007 року, сторони у справі володіють вищевказаним об`єктом нерухомого майна на праві приватної спільної сумісної власності. Їх ідеальні частки у праві власності на квартиру не визначені (а.с. 7).

Відтак, не визначення частки перешкоджає позивачу реалізовувати свої права як співвласника та позбавляє його можливості розпорядитися належним йому майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначенні розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою визначаються рівними.

Судом встановлено, що на даний час спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тобто розмір часток співвласників у праві власності не визначений, відтак, враховуючи вищевикладене та відсутність у матеріалах справи доказів про те, що участь когось із сторін у надбанні зазначеного майна була більшою або меншою, такі частки мають бути рівними.

З урахуванням презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності кожному зі співвласників спірної квартири належить по 1/3 її частини.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності в повному обсязі.

У відповідності до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 319, 328, 355, 356, 357, 368, 369, 370, 371, 372 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1 належить 1/3 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., по 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 29 січня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.