Справа № 439/2201/23 Головуючий у 1 інстанції: Рахімової О.В.
Провадження № 22-ц/811/666/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Псярук О.В.

за участю: представника ГУ ДМС України у Львівській області Горбаня О.В., Каленчук Л.М. та її представника Тернинко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 лютого 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

17.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Просила встановити юридичний факт, а саме: встановити особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Попільня, Попільнянського району, Житомирської області, Україна; встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Попільня, Попільнянського району, Житомирської області, Україна, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заява мотивована тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Попільня Попільнянського району, Житомирської області, Україна. ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання - АДРЕСА_1 , отримала паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , виданий Корольовським РВВС м. Житомир. 29 листопада 1988 року Чудівським РВВС Житомирської області у зв`язку із зміною прізвища їй було видано паспорт серії НОМЕР_2 . Цей паспорт нею було втрачено. 05.07.1986 заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , а у березні 1992 року шлюб з ОСОБА_2 було розірвано. Зазначає, що 1984 року поїхала на навчання у м. Житомир та у період з квітня 1989 року до березня 1992 року (до розлучення) проживала зі своєю родиною у селі Попільня, Попільнянського району, Житомирської області. Після розлучення у березні 1992 року заявниця проживала та працювала (неофіційно) у російській федерації, паспорт серії НОМЕР_2 втратила. Заявник стверджує, що 09.10.2020 на підставі посвідчення особи на повернення в Україну, виданого Консульством України в РФ вона повернулася до України і з цього часу проживає за адресою: Львівська область, Золочівський район, м. Броди, об`єкт 580. Заявник наголошує, що задля отримання паспорта громадянина України вона зверталась до ГУ ДМС у Львівській області та Бродівського відділу ГУ ДМС у Львівській області і отримала відповіді де вказано про процедуру встановлення належності до громадянства України особою, та зазначено про відсутність інформації щодо оформлення заявником документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Окрім того, було повідомлено про неможливість здійснення перевірки щодо підтвердження законності видачі посвідчення особи на повернення в Україну та належності до громадянства України, оскільки дипломатичні установи України на території російської федерації не здійснюють свою діяльність.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 01 лютого 2024 року, з урахуванням ухвали цього суду про виправлення описки від 12 лютого 2024 року, заяву задоволено.

Встановлено юридичний факт, а саме: встановлено особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Попільня, Попільнянського району, Житомирської області, Україна.

Встановлено юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Попільня, Попільнянського району, Житомирської області, Україна, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду оскаржило Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що процедура встановлення належності до громадянства України стосується тих громадян колишнього СРСР, хто вже визнається громадянином України відповідно до ст. 3 Закону України Про громадянство України та з тих чи інших причин досі не має паспорту громадянина України. У випадку, якщо особа втратила паспорт громадянина СРСР, їй необхідно надати довідку Форма 1 (заяву про видачу паспорта), довідку про реєстрацію місця проживання станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991 (якщо проживання було зареєстровано). Таким чином, Порядком передбачено, що особа, яка звертається із заявою стосовно належності до громадянства України, пред`являє документ, що посвідчує її особу, який у заявниці ОСОБА_1 відсутній. Стверджує, що свідоцтво про народження заявниці Серії НОМЕР_3 не є тим належним документом (без фотокартки), що може посвідчити повнолітню особу. Щодо батьків, то в свідоцтві про народження в графі громадянства - прочерки. Крім того свідоцтво не містить інформації про проживання заявниці на території України у спірний період. Згідно копії виписки з погосподарських книг № 2, 2 старости Попільнянського старостинського округу ОСОБА_3 була зареєстрована в с. Попільня, Попільнянського району, Житомирської області з дати народження до 1984 року (вибула на навчання в місто Житомир). 03.05.1989 зареєструвалася за попередньою адресою. Окрім того, за результатами перевірки, згідно з обліками ДРАЦС наявний актовий запис № 60 від 03.03.1992 про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Ураховуючи, що в актовому записі відсутні відомості про прізвище заявниці після розірвання шлюбу, інформація потребує додаткової перевірки.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ГУ ДМС України у Львівській області Горбань О.В. апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити. ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України».

Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту б частини першої статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» визначено загальний порядок видачі та відновлення паспорта (далі Порядок № 302).

В пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302).

Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Perez deRada Cavanilles проти Іспанії» № 2809095).

Отже необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви.

Згідно до вимог вищевказаного законодавства України, вбачається, що у разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Згідно до вищевказаних нормативних актів, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення ДМС України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації.

У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи).

Предметом розгляду у цій справі є питання щодо встановлення особи ОСОБА_1 та встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Судом встановлено, що заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Попільня Попільнянського району, Житомирської області, Україна, про що Виконавчим комітетом Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області 01.06.1969 складено відповідний актовий запис №18, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 08 березня 2023 року (а.с.6).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 6 від 08 березня 2023 року, заявник після реєстрації шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 . У березні 1992 року шлюб було розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області внесено актовий запис № 60 від 1992 року (а.с. 7-11).

Відповідно до відповіді старости Чуднівської міської ради, Житомирської області № 62 від 20.03.2023, ОСОБА_1 , згідно погосподарських книг, дійсно проживала за адресою: село Красноволиця, Чуднівського району, Житомирської області. Записи про дату прибуття відсутні, а згідно запису про вибуття вибула 28.04.1989 в с. Попельня, Попельнянського району, Житомирської області (а.с. 12).

Як убачається з відповіді селищного голови Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 02-13/409 від 22.03.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована в с. Попільня Попільнянського району, Житомирсьмої області з дати народження до 1984 року (вибула на навчання в місто Житомир) (а.с. 13-15).

За даними картотеки заяв про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року, які передані територіальними органами ДМС України на централізоване зберігання до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, виявлено заяву про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року на ім`я ОСОБА_7 (рос.мова), ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 10.03.1986 Корольовським РВВС м.Житомира та заяву про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року на ім`я ОСОБА_8 (рос. мова), ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 29.11.1988 Чуднівським РВВС Житомирської області (а.с. 16-18).

Відповідно до довідки № 78 від 08.11.2023 Благодійної організації «Регіональний центр соціальної адаптації», ОСОБА_1 дійсно проживає в притулку за адресою Львівська область, Золочівський район, м. Броди, об`єкт 580 (а.с. 19).

Відповідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 01.01.2020 по 31.12.2020 - зазначено перетин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 20,21).

З відповідів ГУ ДМС у Львівській області та Бродівського відділу ГУ ДМС у Львівській області, вказано про процедуру встановлення належності до громадянства України особою, яка за станом на 24.08.1991 постійно проживала або на 13.11.1991 проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР та зазначено про відсутність інформації щодо оформлення заявником документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Окрім того, було повідомлено про неможливість здійснення перевірки щодо підтвердження законності видачі посвідчення особи на повернення в Україну та належності до громадянства України оскільки дипломатичні установи України на території російської федерації не здійснюють свою діяльність (а.с. 22 -28).

У судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_9 повідомила, що раніше працювала листоношею в с. Попільня, Житомирської області, тому знає ОСОБА_3 з 1973 року, дуже добре. Остання разом з нею навчалась, поїхала навчатись в технікум у Житомирі, одружилась, а потім розлучилась зі своїм чоловіком, дитину сина лишила у батьків в с. Попільня та поїхала на заробітки в росію, сина її чоловік забрав. З тих пір заявницю не бачила, аж поки три або чотири роки назад заявниця приїхала знову в їхнє село.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ГУ ДМС України у Львівській області Горбань О.В. підтвердив факт звернення заявником у досудовому порядку із заявою про встановлення особи заявника та одночасно про встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, однак їй було відмовлено.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанцій про те, що заявницею на підтвердження своїх вимог надано достатньо належних та допустимих доказів, які в сукупності свідчать про постійне проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, зокрема документи щодо її народження, одруження, заяви про видачу паспорта громадянина СРСР, до яких вклеєно фотокартки, а також показання свідка ОСОБА_9 .

За таких обставин, суд першої інстанцій дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності, надав їм належну оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 31.01.2025

Головуючий

Судді