Справа № 489/3898/24
Провадження № 2/489/158/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання нікчемним кредитного договору,

встановив:

В травні 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 90 000,00 грн. та понесених судових витрат.

Як на підставу позовних вимог посилалось на те, що 02.08.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1249-6213. Вказаний договір, разом із правилами відкриття кредитної лінії, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з правилами та іншими супутніми документами. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору в сумі 15 000,00 грн., та додаткові кредитні кошти відповідно до додаткової угоди № 1 в сумі 3 000,00 грн. Проте, через неналежне виконання позичальником його грошових зобов`язань, станом на 07.02.2024 утворилась заборгованість у розмірі 117 120,00 грн., яка складається з: 18 000,00 грн. - заборгованості за кредитом, 99 120,00 грн. - заборгованість за відсотками. Позивач прийняв рішення про часткове списання заборгованості позичальника за нарахованими процентами, в зв`язку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_1 лише частину заборгованості за кредитним договором, а саме 90 000,00 грн., з яких: 18 000,00 грн. - заборгованості за кредитом, 72 000,00 грн. - заборгованість за відсотками.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

17.06.2024 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов, відповідно до якого він просить суд визнати договір про відкриття кредитної лінії № 1249-6213 від 02.08.2023 нікчемним, та застосувати правові наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом повернення його сторонами другій стороні у натурі все, що вони одержали на виконання цього договору, у відповідності до положень ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що позивачем, начебто, не було дотримано порядку укладення кредитного договору в електронній формі. ОСОБА_1 зазначає про те, що відповідно до положень діючого законодавство передбачено перелік відомостей, які мають бути зазначені в кредитному договорі. Однак оскаржуваний договір не відповідає вимогам до договору про споживчий кредит. Враховуючи наведене, позивач за зустрічним позовом вважає договір про відкриття кредитної лінії нікчемним. Крім того зазначає, що примірник договору про споживчий кредит не був наданий йому у встановленому законом порядку.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2024 прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про визнання нікчемним кредитного договору; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; суд перейшов від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи - до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання у справі.

19.08.2024 на адресу суду від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого він просить в задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. В обґрунтування своїх заперечень проти зустрічного позову зазначає про те, що договір про відкриття кредитної лінії був укладений між сторонами у повній відповідності до вимог ЗУ «Про електронну комерцію». Окремо зауважував, що оскаржуваний договір про відкриття кредитної лінії є вже четвертим договором, укладеним між позивачем та відповідачем; попередні договори ОСОБА_1 виконав в повному обсязі. Зауважував, що ідентифікацію та верифікацію позичальника було здійснено, зокрема, за допомогою системи BankID НБУ; з метою укладення договору позивачем було передано відповідачу персональні дані, які ідентифікують його належним чином.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.09.2024 витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» наступні відомості: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; інформацію про зарахування коштів в період з 02.08.2023 по 10.08.2023 на дану платіжну картку НОМЕР_1 , банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 15 000,00 грн. і 3 000,00 грн., із зазначенням відомостей про те, від кого відбулось зарахування коштів.

Витребувані відомості надійшли на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк»11.11.2024.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.11.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

В судові засідання представник позивача за первісним позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» жодного разу не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні первісний позов не визнав в повному обсязі. Пояснив, що ніколи не користувався електронним підписом та не підписував жодних договорів чи додаткових угод з позивачем. Додатково зазначив, що працює директором ТОВ «Будтранс-Миколаїв» та має корпоративний номер, яким можуть користуватися навіть водії, які працюють з товариством за цивільно-правовими договорами. Вважає, що можливо хтось використав його особисті дані та корпоративний номер, використавши одноразовий ідентифікатор та підписавши від його імені договір з позивачем. Заперечував факт отримання ним грошових коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та категорично спростовував факт наявності у нього платіжної картки, емітованої АТ КБ «ПриватБанк» або іншим банком за № НОМЕР_1 ; зустрічним позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Враховуючи викладене, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

Суд, вислухавши пояснення відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

02.08.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.сom.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1249-6213. Даний договір, разом з правилами відкриття кредитної лінії, підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А7562 (а.с. 40-52).

Даний кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Кредитний договір, у відповідності до норм частини першої статті 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів у розмірі 15 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а останній зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (пункти 2.2, 4.1 договору про відкриття кредитної лінії).

Згідно з пункту 4.2 договору про відкриття кредитної лінії, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту.

Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка - 3,00 % за кожен день користування кредитом (4.10, 10.1 договору про відкриття кредитної лінії).

За умовами пункту 4.9 наведеного договору сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду.

Відповідно до пункту, 4.12 договору про відкриття кредитної лінії, строк кредитування становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; дата повернення кредиту 27.05.2024.

Згідно положень 3.1 договору він укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні ЗУ «Про електронну комерцію».

У відповідності до п. 4. 6 договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

Відповідно до п. 12 договору «Реквізити сторін» визначено номер особистого електронного платіжного засобу позичальника: НОМЕР_1 .

10.08.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.сom.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1249-6213, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику додаткові грошові кошти в сумі 3 000,00 грн. (а.с. 69-70).

Згідно з довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1249-623 від 02.08.2023 видача кредитних коштів ОСОБА_1 здійснювалася за допомогою системи LIQPAY, платіж № від 02.08.2023 у сумі 15 000,00 грн., платіж № від 10.08.2023 на суму 3 000,00 грн. на номер платіжної карти НОМЕР_1 з призначенням платежу: «Видача кредиту; добор по кредиту» (а.с. 64).

Відповідно до змісту довідки про укладений договір щодо видачі кредиту станом на 07.02.2024 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 117 120,00 грн., з яких: 18 000,00 грн. основний борг, 99 120,00 грн. залишок відсотків (а.с. 65).

В той же час позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 не всю заборгованість, а лише її частину в розмірі 90 000,00 грн., з яких: 18 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 72 000,00 грн. - прострочена заборгованої за нарахованими процентами, а також понесені судові витрати.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Із матеріалів справи вбачається, що договір № 1249-6213 від 02.08.2023 про відкриття кредитної лінії та додаткова угода до нього від 10.08.2023 укладено між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua). Цей договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений, про що свідчить підписаний паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит). Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання договору, підтвердження ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту.

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 під час розгляду справи № 127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» як кредитодавцем та ОСОБА_1 як позичальником 02.08.2023 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1249-6213 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2, 3 статті 215ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними (нікчемними), суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними (нікчемними) на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Виходячи із презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України, частина 3 статті 215 ЦК України) обов`язок доказування недійсності правочину покладається на сторону, яка його оспорює.

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно до положень статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначається, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі та підписаний позичальником ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором. Всі вимоги, передбачені ЗУ «Про електронну комерцію» та ЦК України на час укладення оскаржуваного договору сторонами були дотримані та будь-яких підстав для визнання його нікчемним не встановлено.

За таких обставин, зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про визнання договору про відкриття кредитної лінії № 12419-6213 від 02.08.2023 є необґрунтованим та в його задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається зі змісту договору про відкриття кредитної лінії № 1249-6213 від 02.08.2023 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зобов`язалось надати позичальнику кредит шляхом безготівкового перерахування грошової суми на банківський рахунок позичальника (п. 4.6 договору).

Згідно з довідкою, виданою самим позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1249-623 від 02.08.2023, видача кредитних коштів ОСОБА_1 здійснювалася за допомогою системи LIQPAY, платіж № від 02.08.2023 у сумі 15 000,00 грн., платіж № від 10.08.2023 на суму 3 000,00 грн. на номер платіжної карти НОМЕР_1 з призначенням платежу: «Видача кредиту; добор по кредиту».

Також на підтвердження надання відповідачу грошових коштів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» долучено до матеріалів справи довідку про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова допомога, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умові фінансового кредиту, станом на 30.08.2024, в якій міститься розрахунок заборгованості ОСОБА_1 а перелік сум перерахованих коштів 395 позичальникам, без зазначення їх прізвищ, номерів кредитних договорів, рахунків тощо.

Натомість відповідач ОСОБА_3 категорично заперечує факт отримання ним грошових коштів в сумі 18 000,00 грн. від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та наявність у нього платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 31.10.2024 за вих. № 20.1.0.0.0/7-241023/72148 на ім`я ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 картка № НОМЕР_3 не оформлювалась; інформацію про зарахування коштів по даній картці надати не має можливості, оскільки відсутній повний номер картки (а.с. 151).

Враховуючи викладене, належних та неспростовних доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника ОСОБА_1 позивачем не надано. Долучені ним до матеріалів справи довідки, видані самим позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», не є достовірними та достатніми доказами зарахування коштів на рахунок боржника (фактичного надання кредиту після укладення договору про відкриття кредитної лінії). Будь-яких інших доказів повідомлення від фінансової установи, яка здійснювала проведення розрахунків, відомостей платіжної системи LiqPay, тощо позивачем до матеріалів справи не долучено, клопотань про витребування доказів не заявлено.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При ухваленні рішення суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, чч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі № 235/499/17 зазначено, що аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова ВС від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц).

Всупереч вищезазначеного позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог. Відповідно позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 є необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі статті 141 ЦПК України за первісним позовом судові витрати покладаються на позивача, за зустрічним оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як споживач на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» та у задоволенні позову відмовлено, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання нікчемним кредитного договору відмовити.

Судові витрати за первісним позовом покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс».

Судові витрати за зустрічним позовом компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», , адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 06.02.2025.

Суддя Г.А. Микульшина