Справа№938/1670/24
Провадження № 2/938/82/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судових засідань Ласкурійчук С.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

за участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернулась до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на кожну дитину, починаючи їх стягнення із дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 28.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 18.12.2024.

В судове засідання 18.12.2024 учасники справи не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 , 17.12.2024, через канцелярію суду подала заяву (Вх.№6595/24), в якій, посилаючись на те, що вона виховує малолітню дитину, яка часто хворіє, потребує операції та не може залишатися без материнського догляду, просить справу розглянути без її участі. Також, у поданій заяві, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечила проти винесення заочного рішення.

Відповідач, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

03.12.2024, представник відповідача- адвокат Юрчук С.В., через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач частково визнає позовні вимоги. У поданому відзиві, просила судові засідання проводити без її участі та без участі відповідача.

Ухвалою суду від 18.12.2024, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, наявністю відзиву на позовну заяву та відсутністю у суду відомостей про те, чи позивачка отримала такий, а також, зважаючи на те, що визначені строки для подачі відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив не минули, судове засідання було відкладено на 27.01.2025.

В судове засідання 27.01.2025 сторони, не з`явилися.

Як уже зазначалося судом, позивачка подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглянути без її участі.

Представник відповідача - адвокат Юрчук С.В. на електронну заяву суду подала заяву (Вх.№ЕП-153/25), в якій просила справу розглянути без її участі та без участі відповідача. Також, у поданій заяві зазначила, що позивач визнає позовні вимоги частково, а саме, просить стягнути з нього на користь позивачки, аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/7 заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до положень ч.2 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно ч.4,5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Положеннями статей 122-124 ЦПК України, закріплено правило, що строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 27.01.2025, є дата складення повного судового рішення 03.02.2025.

Правова позиція позивача викладена у позовній заяві.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 20.07.2019 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Довгопільській сільській раді Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №3. У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час вони з відповідачем разом не проживають, вона з дітьми пішла проживати до своїх батьків. Відповідач, коштів на утримання їхніх спільних малолітніх дітей не надає, та не вважає за потрібне надавати такі в майбутньому. При цьому, зазначає, що їхня молодша донька потребує постійного, дороговартісного лікування, в силу вродженої вади, однак відповідач вказує, що не його проблема. Всі витрати на лікування дитини вона несе самостійно, за рахунок коштів, які отримує від держави та від благодійників. З часу, що вона живе у батьків відповідач декілька разів приходив до дітей, але ні одягу, ні продуктів, ні ліків він не приносив. Під час відвідування дітей перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що відповідач, як батько, повинен сплачувати аліменти у сумі 1/3 частини від його заробітку , але не менше, ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, оскільки є працездатною особою, працює за приватними замовленнями на будівництві, має у власності земельну ділянку та будинок, витрачає кошти на одяг, відпочинок, мобільний зв`язок, алкоголь, власні потреби. Просила позов задовільнити, в повному обсязі.

Правова позиція відповідача викладена у відзиві.

Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково. Зокрема, відповідач вказав на те, що він не відмовляється сплачувати аліменти на утримання дітей, однак заявлений позивачкою розмір аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) є значною сумою та стягнення аліментів у заявленому розмірі поставить його у складне матеріальне становище. Вважає, що вимога позивачки про стягнення з нього аліментів, у заявленому розмірі, не відповідає вимогам чинного законодавства, розмір аліментів є необгрунтовано великим, не враховує його реального матеріального становища та інші істотні обставини, що мають значення для розгляду подібного роду питань. Просить позов задовольнити частково, стягнувши з нього на користь позивачки, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/7 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано 20 липня 2019 року у Виконкомі Довгопільської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим 20.07.2019 Виконкомом Довгопільської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.8,9).

Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим, 01.09.2020 Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданим, 24.04.2024 Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 10,11).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого КНП "Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" №5708/24, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявна "Вроджена вада розвитку щелепно-лицевої ділянки: серединна розщелина твердого і м`якого піднебіння. Геморагічна ретинопатія. Офтальмологія новонародженого. Синдром пригнічення ЦНС. Функціонуюче овальне вікно (а.с. 12-14 ).

Згідно консультативного висновку спеціаліста №20 КНП "Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" від 10.07.2024 у ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено діагноз: Q35.10 "Щілина твердого піднебіння"; Q35.30 "Щілина м`якого піднебіння, неуточнена. Вроджена повна щілина твердого та м`якого піднебіння (а.с. 15)

Згідно посвідчення серія НОМЕР_4 ОСОБА_4 , 2024 року народження є дитиною з інвалідністю з 28.11.2024 (а.с. 46).

Відповідно до довідки Верховинської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості №1751-13.1/29-24 від 09.12.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на обліку в Верховинській філії не перебуває, як безробітний, та не отримує допомоги станом на 09.12.2024 (а.с. 49).

Оцінка суду.

Як вбачається із позовної заяви, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу утримання їх спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідні правовідносини врегульовано положеннями Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

З врахуванням положень ч.ч.2, 3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 липня 2019 року у Виконкомі Довгопільської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №3.

Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим, 01.09.2020 Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданим, 24.04.2024 Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо визначення способу виконання відповідачем свого обов`язку з утримання малолітніх дітей. Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, які постійно потребують нормального харчування, придбання одягу, лікування, оскільки адна з дітей, являється інвалідом, хоча він є працездатною особою, працює за приватними замовленнями на будівництві та має дохід, і немає інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні.

В той же час, діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні, однак самостійно їй важко піклуватися і забезпечувати дітей всім необхідним.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач не заперечив свого обов`язку щодо утримання дітей, та погодився сплачувати аліменти на їх утримання у розмірі 1/7 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх спільних дітей є підставною.

При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з такого.

Згідно з ч.3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з якими проживає дитина.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки ,сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Позивач просить суд стягувати аліменти у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на кожну дитину, починаючи їх стягнення із дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, оскільки такий розмір буде достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

Вимогами ст. ст. 13, 81ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня складає - 2563грн.

Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину до 6 років, за таких обставин, повинен бути не меншим за 1281,50грн.

Згідно ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

Крім того, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які ви-кладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище та потреби дітей відповідного віку в їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов необхідних для належного і гармонійного їх розвитку, матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою молодого віку, матеріальний стан позивачки на утриманні якої перебувають обоє дітей, та яка не працює, оскільки здійснює догляд за дітьми, одна із яких потребує постійного лікування та має статус дитини з інвалідністю.

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що ОСОБА_1 довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей, а тому суд вважає, що аліменти, які повинні стягуватися із відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на кожну дитину, починаючи їх стягнення із дня подання позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

При цьому, на переконання суду вказаний розмір аліментів з врахуванням істотного здорожчання вартості усіх груп товарів для дітей, інфляційних процесів, не є надміру високим і відповідатиме інтересам та потребам дітей.

У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Судові витрати.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду із позовом щодо стягнення аліментів, була звільнена від сплати судового збору, то такий слід стягнути на користь держави з відповідача в сумі 1211,20грн.

Згідно позовної заяви, позивач просила стягнути із відповідача також, понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00грн.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження надання позивачці правничої допомоги, суду надано, Акт виконаних робіт (послуг) від 25.11.2024, складений між позивачкою та адвокатом Рашковською Л.О., копію свідоцтва №601 від 23.03.2007 про право на заняття ОСОБА_7 адвокатською діяльністю та квитанцію від 03.07.2024 №0.0..1 про оплату позивачкою правничої допомоги на суму 1500,00грн.

Зокрема, згідно акту виконаних робіт, адвокатом Рашковською Л.О. було надано адвокатські послуги позивачці ОСОБА_1 у виді консультацій, вивчення та аналізу законодавства та судової практики та складання позову щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду від 28.11.2024 позовну заяву позивача в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу було повернено, провадження у справі відкрито тільки в частині вимог щодо стягнення аліментів.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Враховуючи наведені обставини, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу до 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду 25 листопада 2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211, 20грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000,00грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Повне рішення складено 03.02.2025.

Суддя Роман ДЖУС