Справа № 141/435/24
Провадження № 22-ц/801/253/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Слісарчук О. М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 рокуСправа № 141/435/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.,

Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Оратівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2024 року за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клімушева Євгена Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

Ухвалу постановив суддя Слісарчук О. М.

Ухвалу постановлено за відсутності сторін в с-щі Оратів

Дата складання повного тексту ухвали невідома,

Встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 липня 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

11 листопада 2024 року до суду через систему «Електронний суд» була подана заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клімушева Є. В. про ухвалення додаткового рішення у справі з приводу вирішення питання щодо судових витрат, а саме про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми понесених судових витрат (професійної правничої допомоги) у розмірі 9000,00 грн.

Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клімушева Є. В. про ухвалення додаткового рішення у справі з приводу вирішення питання щодо судових витрат, а саме про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат (професійної правничої допомоги) в сумі 9000,00 грн, залишено без задоволення.

На ухвалу суду позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Клімушева Є. В. подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 9000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що позивачем надано до суду всі необхідні докази, які підтверджують право позивача на відшкодування суми судових витрат за надану правничу допомогу у цій справі. Судом першої інстанції проігноровану сталу практику Верховного Суду про те, що витрати на правову допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Крім того, відповідно до п. 2 додаткової угоди № 03 до договору № 01/04-20 від 01 квітня 2020 року про надання правової допомоги, сторони домовились, що клієнт сплачує адвокату за надану правничу допомогу на розрахунковий рахунок адвоката протягом 10 робочих днів з дня винесення судом рішення у справі. Тобто станом на день подання до суду першої інстанції заяви про відшкодування суми судових витрат строк оплати ще не настав.

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу позивача не надходив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Клімушев Є. В. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. 31 січня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кушнеренко Є. Ю. подав заяву, у якій просить здійснити розгляд справи у його відсутність у зв`язку із зайнятістю в іншій справі.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції наведеним нормам не відповідає.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що до матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 141/435/24 не додано жодного платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касового чеку чи іншого документу, що б підтверджував перерахунок ОСОБА_1 коштів у розмірі 9000,00 грн за надання правничої (правової) допомоги адвокату Клімушеву Є. В. За таких обставин, суд вважав, що представником позивача у передбачений законом спосіб не доведено та не надано до суду належних та допустимих доказів про надання правничої (правової) допомоги, а отже вимога про стягнення із відповідача на користь позивача суми понесених судових витрат (професійної правничої допомоги) у розмірі 9000,00 грн., є необґрунтованою.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 270 ЦПК України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 адвокат Клімушев Є. В. зазначив щодо попереднього розрахунку суми судових витрат, зокрема, 9000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу (а. с. 1-5).

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги адвокат Клімушев Є. В. до заяви додав: ордер про надання правничої (правової) допомоги від 23 липня 2024 року (а. с. 90); додаткову угоду № 03 до договору про надання правової допомоги № 01/04-20 від 01 квітня 2020 року (а. с. 90 на звороті); акт приймання передачі наданої правничої допомоги до додаткової угоди № 03 до договору про надання правової допомоги № 01/04-20 від 01 квітня 2020 року із зазначенням ціни надання правничої допомоги у розмірі 9000,00 грн. (а. с. 91). При цьому матеріали справи містять договір № 01/04-20 про надання адвокатом правової допомоги, що укладений 01 квітня 2020 року ОСОБА_1 із адвокатом Клімушевим Є. В. (а. с. 19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у постановах Верховного Суду у справах № 923/560/17 від 23 грудня 2021 року, № 329/766/18 від 10 листопада 2021 року, № 178/1522/18 від 01 вересня 2021 року викладено правову позицію: витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначена правова позиція є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів заявника щодо підстав ухвалення додаткового рішення у справі, та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клімушева Є. В. про ухвалення додаткового рішення у справі про розподіл витрат на правову допомогу.

Відтак, відмова суду першої інстанції у розподілі витрат на професійну правничу допомогу з підстав ненадання заявником доказів фактичної оплати послуг (платіжних інструкцій, квитанцій), є необґрунтованою.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 374 ЦПК України, у апеляційного суду відсутні правові підстави для ухвалення додаткового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення, оскільки ухвалення в справі додаткового рішення відноситься до компетенції суду, який ухвалив основне рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, ухвала Оратівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2024 року підлягає скасуванню з направленням справи за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клімушева Є. В. про ухвалення додаткового рішення, для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Оратівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
В. В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 03 лютого 2025 року