Справа № 698/966/24
Провадження № 2/698/60/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 січня 2025 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Лазаренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Триліс Я.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2024 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, у якій просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені у зв`язку з лікуванням її зубів, одноразово в сумі 45050 грн..

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 13.08.2010 року у справі № 2-627/2010 р. розірвано. За час спільного проживання з відповідачем у них народилася спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що дитина має проблеми з зубами, у зв`язку з чим загальна сума понесених нею витрат на лікування зубів та тих, які будуть витрачені на встановлення дитині брекетів складає 90100,00 грн.. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Разом з тим вона не в змозі самостійно утримувати дочку та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування її зубів, оскільки офіційно не працює, дохід отримує від продажу домашньої продукції, а відповідач відмовився допомагати, у зв`язку з чим вона змушена була позичати грошові кошти для лікування дочки. З врахуванням того, що відповідач отримує регулярний дохід, тому на думку позивачки він має сплатити половину вартості понесених витрат на лікування зубів дитини, що становить 45050 грн..

Ухвалою суду від 10.12.2024 року заяву позивачки задоволено. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, повернути позивачці сплачений судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. згідно квитанції укрпошти № від 16.10.2024 року.

Ухвалою суду від 10.12.2024 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутністі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подав, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило у зв`язку із чим, суд, відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

За змістом ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процессу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували з 21.11.2008 року в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 13.08.2010 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 21.03.2011 року виконкомом Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 03.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 11.11.2014 року у справі № 704/1366/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 28.10.2014 року, до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 08.05..2021 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 08.05.2021 року зареєстрували шлюб у Тальнівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний запис № 35. Присвоєно прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_6 .

Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбіміж собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсягїхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися післяїх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелікя ких надається данною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожені з батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами.

У постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 520/12681/17 зазначено, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правовапозиція викладена у постанові Верховного Суду Українивід 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17 та постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 520/12681/17.

Так, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування зубів їх спільної з відповідачем дочки у лікаря - стоматолога, чим і обґрунтовує свої позовні вимоги, як вбачається з наданих позивачкою підтверджень додаткових витрат.

Відповідно до наданої позивачкою копії довідки про надання платних стоматологічних послуг (Сімейна стоматологія «Перлина», ФОП ОСОБА_7 ) від 09.10.2024 року пацієнтці ОСОБА_3 проведено: КТ верхньої і нижньої щелепи та панорамний знімок - 900 грн., консультація - 300 грн., зняття діагностичного відбитку та виготовлення моделей - 600 грн., виготовлений двохсторонній незмінний апарат для дисталізації на пружинах Distal Jet гвинтом - 12400 грн, тобто було понесено витрати у загальному розмірі 14200 грн. та наведено план лікування: контрольний огляд щомісяця 8х300 = 2400 грн., установка самолігуючої системи на верхню і нижню щелепу, та щомісячні брекет контролі протягом двох років, а також зазначено вартість на 09.10.2024 року установки брекет системи, брекет контролю, установки ретейнерів, зняття брекетів, виготовлення капи, видалення 4 зубів мудрості ретинованих, до зняття брекет систем, що в загальній вартості послуг на лікування дитини - ОСОБА_3 становитиме 88000,00 грн..

Крім того, згідно фіскальних чеків стоматологічного кабінету ФОП ОСОБА_8 від 17.10.2024 року позивачкою витрачено кошти на лікування зубів дитини - ОСОБА_3 у розмірі 2100 грн..

Отже загальний розмір фактично понесених позивачкою витрат на лікування зубів дитини та тих, які будуть витрачені на встановлення дитині брекетів складає - 90100,00 грн..

При цьому позивачка просить стягнути з відповідача половину вартості фактично понесених витрат на лікування зубів дитини та тих, які будуть витрачені на встановлення дитині брекетів.

У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

На думку суду, однією із відмінностей додаткових витрат від аліментів є їх передбачуваність. Тобто при зверненні до суду позивач має довести розмір коштів витрачених або тих, які будуть витрачені періодично і їх зв`язок із існуванням особливих обставин, як позитивних (наприклад розвиток здібностей), так і негативних (витрати, пов`язанііз станом здоров`я дитини).

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат з відповідача на дитину є такими, що підтверджені належними доказами, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в розмірі половини вартості фактично понесених витрат та тих, які будуть витрачені на лікування дитини, що становить 45050 грн. 00 коп.

Крім того, позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення додаткових витрат на дитину відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно із ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180-184, 192 СК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 206, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) додаткові витрати на дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 45050 (сорок п`ять тисяч п`ятдесят) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави (Отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп. від сплати якого позивачку було звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко