Справа№938/1204/24
Провадження № 2/938/140/25
УХВАЛА

іменем України

04 лютого 2025 року селище Верховина

Суддя Верховинський районний суд Івано-Франківської області Чекан Н.М., ознайомившись із матеріалами зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Верховинського районного нотаріального округу Мартищук Оксана Ярославівна про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Верховинського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Верховинського районного нотаріального округу Мартищук Оксана Ярославівна про встановлення юридичного факту, зміни черговості одержання права на спадщину, надання права на спадкування.

Розгляд справи на стадії підготовчого провадження у справі.

30 січня 2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Верховинського районного нотаріального округу Мартищук Оксана Ярославівна про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом.

У прохальній частині позивач просить поновити пропущений з поважних причин строк для подання зустрічної позовної заяви в справі №938/1204/24, прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним та визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності, на який згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 05.09.2008 року зареєстровано за ОСОБА_2 , об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , які набули дане нерухоме майно під час проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею103,7 кв.м., житловою площею 31.1 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання прийняття зустрічного позову для спільного розгляду із первісним, суд зазначає про наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

За змістом ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 194 ЦПК України до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених у ч. 1 цієї статті, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1, 2 ст. 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Зустрічний позов - це позов, який подається відповідачем до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів у інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.09.2021 року у справі № 522/9011/19 (провадження № 61-6642св21) зазначено, що «згідно з ч.2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених ч.2 ст. 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним. При цьому вищевказаною нормою процесуального закону визначено дві альтернативні ознаки зустрічного позову: або взаємопов`язаність первісного та зустрічного позовів, що зумовлює їх спільний розгляд, зокрема, коли обидва позови виникають з одних правовідносин; або їх взаємовиключність, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Зустрічний позов, який прийнятий судом для спільного провадження з первісним позовом, повинен знайти вирішення у виді загального рішення, яке має містити відповідь на обидві заявлені вимоги (як позивача, так і відповідача). Задоволення зустрічного позову спричиняє відмову в задоволенні первісного позову, однак не виключає можливості як задоволення обох вимог, так і однієї повністю, а іншої частково».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.06.2023 року в справі № 459/1490/21 (провадження № 61-12807 св 22) вказано, що: «відповідно до ч.1,2,3 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених ч.2 ст.193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним».

Виправданим є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Разом із тим, недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» об`єднання в одне провадження з первісним позовом вимог, коли відсутня спільність предмета позову не допускається.

Предмет позову в розумінні цивільного процесуального закону - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предметом позову є позовні вимоги.

Предмет доказування - це коло обставин, які належить установити по конкретній справі і які необхідні для правильного вирішення справи по суті, тобто ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Предметом доказування за первісним позовом ОСОБА_2 є встановлення юридичного факту, проживання позивача однією сім`єю з ОСОБА_3 , як жінки і чоловіка без реєстрації шлюбу та ведення ними спільного господарства з 27.04.1980 року до дня смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 , зміни черговості одержання права на спадщину після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та надання позивачу права на спадкування після смерті ОСОБА_3 у другій черзі. Зокрема, встановленню підлягають обставини щодо визначення кола спадкоємців, які мають право на спадкування після смерті ОСОБА_3 та прийняття ними спадщини, встановлення черговості спадкування за законом.

У той же час, предметом доказування за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом, є встановлення обсягу спадкової маси, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правового режиму спадкового майна, встановлення розміру частки у спадщині спадкоємців за законом та розподіл спадкового майна між спадкоємцями.

Із вищевикладеного вбачається, що хоча вимоги за обома позовами виникають із одних і тих же спадкових правовідносин, однак вимоги за первісним та зустрічним позовами мають різні предмети доказування, а тому їх спільний розгляд є недоцільним та може призвести до невиправданого затягування розгляду справи про встановлення юридичного факту, зміни черговості одержання права на спадщину, надання права на спадкування.

Отже, вирішення вимог про встановлення юридичного факту, зміни черговості одержання права на спадщину, надання права на спадкування не залежить від вирішення вимог про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом до спільного розгляду з первісним позовом про встановлення юридичного факту, зміни черговості одержання права на спадщину, надання права на спадкування, а тому у прийнятті зустрічної позовної заяви слід відмовити та повернути її заявнику.

Разом з тим, суд роз`яснює, що відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом, не позбавляє ОСОБА_1 права пред`явити позов із такими вимогами у загальному порядку до суду.

При цьому, суд також враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» (Osman v. the United Kingdom) від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного вбачається, що повернення зустрічної позовної заяви відповідно до ст. 194 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача (заявника) на повторне звернення до суду із позовом.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.193,194,260,261,353-355 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Верховинського районного нотаріального округу Мартищук Оксана Ярославівна про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом, яка подана для спільного розгляду з первісним позовом по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Верховинського районного нотаріального округу Мартищук Оксана Ярославівна про встановлення юридичного факту, зміни черговості одержання права на спадщину, надання права на спадкування, відмовити та повернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє її права подати позов з відповідними вимогами на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховнський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошеня.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Наталія ЧЕКАН