Провадження № 6/756/41/25
У Х В А Л А

03 лютого 2025 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Харук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярового Олександра Віталійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про примусовий привід боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Оболонського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Яровий О.В. звернувся до суду з поданням про примусовий привід боржника, а саме ОСОБА_1 , у зв`язку з необхідністю виконання виконавчого листа № 756/12765/23, виданого 04.03.2024 Оболонським районним судом міста Києва.

Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 756/12765/23, виданого 04.03.2024 Оболонським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати у розмірі 1 338,41 грн, 3% річних у розмірі 193,34 грн та судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

20 березня 2024 року державний виконавець відкрив виконавче провадження.

29 березня 2024 року державний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника.

Згідно відповіді ПФУ від 07.10.2024 на запит Відділу від 07.10.2024 № 231115780, про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи, - особу знайдено в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу.

Державним виконавцем неодноразово направлялися платіжні інструкції на списання вищезазначених коштів, але станом на 07.10.2024 кошти на депозитний рахунок Відділу не надходили.

З моменту відкриття виконавчого провадження по теперішній час на неодноразові письмові виклики боржник ОСОБА_1 до державного виконавця не з`являється, про причини неявки не повідомляє.

Державний виконавець та сторони виконавчого провадження до суду для розгляду даного подання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд уважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися до судового засідання.

Відповідно до ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини.

На примусовому виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 756/12765/23, виданого 04.03.2024 Оболонським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати у розмірі 1 338,41 грн, 3% річних у розмірі 193,34 грн та судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

20 березня 2024 року державний виконавець відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо виконання вказаного вище виконавчого листа.

29 березня 2024 року державний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Згідно відповіді ПФУ від 07.10.2024 на запит Відділу від 07.10.2024 № 231115780, про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи, - особу знайдено в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу.

Державний виконавець стверджує, що ним неодноразово направлялися платіжні інструкції на списання коштів боржника, але станом на 07.10.2024 кошти на депозитний рахунок Відділу не надходили. Проте, будь-яких належних та допустимих доказів зазначеного до суду не надано.

Також у частині мотивування свого подання державний виконавець наголошує, що з моменту відкриття виконавчого провадження по теперішній час на неодноразові письмові виклики боржник ОСОБА_1 до державного виконавця не з`являється, про причини неявки не повідомляє. На підтвердження зазначеного, до подання додано лише 1 виклик боржника на 16.08.2024.

Згідно акту від 20 вересня 2024 року, державним виконавцем здійснено вихід за місцем реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_1 , де було встановлено, що боржник не перебуває за вказаною адресою, двері ніхто не відчинив, потрапити до помешкання для перевірки майнового стану не вдалося можливим.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 2, 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

За приписами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Майнові відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що означає здатність нести юридичну відповідальність за рахунок власного майна.

Звертаючись до суду із поданням про привід боржника, виконавець обґрунтував звернення до суду з поданням тим, що у порядку примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем проводяться заходи щодо забезпечення виконання рішення суду, проте за вищевказаного вбачається, що суду не надано доказів, які б підтверджували фактичне їх вчинення.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про привід боржника як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Однак, суду не надано доказів того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, не надано доказів того, що він вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Твердження державного виконавця про те, що боржник ОСОБА_1 не з`явився на виклики державного виконавця, є безпідставними, оскільки суду в повному обсязі не надано доказів, а саме підтверджень щодо отримання безпосередньо останнім такого виклику, а додано лише 1 виклик та 1 вихід державного виконавця, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним, з огляду на надані суду письмові докази.

У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи відомостей й доказів про ухилення боржника від сплати боргу, беручи до уваги відсутність доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо виконання виконавчого листа, суд уважає, що в задоволенні подання про привід боржника слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 438 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.В. Белоконна