Справа № 203/2410/24
Провадження № 2/0203/115/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

за участю представника відповідача адвоката Лукаш Л.А.,

в режимі відеоконференції представника позивача адвоката Пронівої Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

встановив:

13 травня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до розписки від 04 січня 2023 року відповідачка позичила у позивачки грошові кошти у розмірі 13 100 доларів США, які відповідачка зобов`язувалась повернути у строк до 01 січня 2024 року. На підтвердження зазначеної суми позики та укладення договору позики відповідачкою була складена та підписана відповідна розписка від 04 січня 2023 року. На час платежу борг відповідачки в перерахунку на національну валюту за курсом НБУ складав 497 826 грн. 20 коп. Термін повернення грошових коштів відповідачкою, зазначений у розписці від 04 січня 2023 року, настав, з огляду на невиконання відповідачкою своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів, позивачка змушена звернутися до суду із вказаною позовною заявою. У зв`язку з цим позивачка просить в судовому порядку стягнути з відповідачки на її користь суму заборгованості за договором позики від 04 січня 2023 року в розмірі 13 100 доларів США, а також три відсотки річних, що становить 137,8 доларів США, а також стягнути з відповідачки судові витрати по справі. (а.с. а.с. 1 2).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 14 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху до усунення недоліку, а саме: доплати судового збору (а.с. а.с. 14 15).

23 травня 2024 року представником позивачки адвокатом Максимчук В.Ф. було надано документ про доплату судового збору (а.с. а.с. 17 18).

Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки фізичної особи ОСОБА_2 (а.с. 20), ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2024 року було відкрито провадження у справі та відповідно до норм ст.ст.11, 19, 274 ЦПК України призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. (а.с. 21)

06 червня 2024 року від представника відповідачки адвоката Лукаш Л.О. надійшло клопотання про витребування доказів від Державної прикордонної служби України про перетин позивачкою кордону, а також про виклик свідка (а.с. 23).

06 червня 2024 року через підсистему «Електронний Суд» від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просила відмовити у задоволенні позову. У відзиві зазначалось, що відповідачка ніколи не одержувала від позивачки кошти, зазначені в розписці. У відповідачки ОСОБА_2 є син ОСОБА_3 , який має з позивачкою спільну дитину доньку ОСОБА_4 . Позивачка не бере участь у вихованні дитини, відмовилась від неї, про що підписала та нотаріально посвідчила відповідну заяву. У 2020 році позивачка надала нотаріально засвідчену заяву про згоду на виїзд за кордон ОСОБА_5 разом з батьком і з цього часу вона не бачила свою доньку. У 2022 році у Козятинському міськрайонному суді Вінницької області було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до позивачки про позбавлення батьківських прав. У відзиві зазначалось, що за згоду на сприяння у позбавленні позивачки її батьківських прав щодо спільної з ОСОБА_3 дитини позивачка просила надати їй грошові кошти в розмірі 13 100 доларів США. Крім того, для оформлення тимчасового проживання ОСОБА_4 в Туреччині була необхідна нотаріально засвідчена згода позивачки. З метою її одержання на виконання досягнутої домовленості відповідачка склала розписку від 04 січня 2023 року та через громадянку ОСОБА_6 передала її позивачці, яка на той момент перебувала у Франції. Ніяких коштів з розпискою не могло бути передано, оскільки на момент складання розписки сторони перебували в різних країнах. Крім того, у відзиві зазначалось, що позивака ніде не працює, у неї багато дітей і вона не має фінансової можливості позичати будь-кому таку значну суму коштів як 13 100 доларів США (а.с. а.с. 30 33).

До відзиву було надано докази на підтвердження заперечень відповідачки проти позовних вимог (а.с. а.с. 35 51).

В підготовче судове засідання 21 червня 2024 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 12 серпня 2024 року. (а.с. 55).

08 серпня 2024 року від адвоката Максимчук В.Ф. надійшло повідомлення про припинення ним представництва інтересів позивачки у зв`язку з укладанням нею договору з іншими адвокатом (а.с. а.с. 63 65).

08 серпня 2024 року від представника позивачки адвоката Пронівої Н.Р. через підсистему «Електронний Суд» надійшла заява про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідачки. Заява мотивована тим, що сума заявлених позовних вимог є значною, і у разі не вжиття заходів забезпечення позовних вимог в майбутньому може стати неможливим чи ускладненим виконання судового рішення (а.с. а.с. 66 69).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року у задоволенні заяви представника позивачки про забезпечення позову було відмовлено, оскільки не зазначено, на яке саме майно та кошти необхідно накласти арешт, не надано доказів належності відповідачці такого майна, не доведена наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позовних вимог (а.с. а.с. 73 74). В апеляційному порядку ухвала не оскаржувалась.

В підготовче судове засідання 12 серпня 2024 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року було задоволено клопотання представника відповідачки про витребування додаткових доказів та про виклик в судове засідання свідка (а.с. а.с. 75 76), у зв`язку з неявкою учасників справи та витребуванням доказів підготовче засідання було відкладено на 10 вересня 2024 року.

В підготовче судове засідання 10 вересня 2024 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. У зв`язку з неявкою учасників справи підготовче засідання було відкладено на 02 жовтня 2024 року (а.с. 86).

22 вересня 2024 року від Державної прикордонної служби України надійшла витребувана судом інформація (а.с. 94).

В підготовче судове засідання 02 жовтня 2024 року з`явились представники сторін, представником позивачки було заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи розписки від 04 січня 2023 року, за клопотанням представника відповідачки в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 15 листопада 2024 року (а.с. а.с. 99 103).

В підготовче судове засідання 15 листопада 2024 року з`явились представники сторін. Судом було відмовлено в задоволені клопотання представника позивачки про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи розписки від 04 січня 2023 року, оскільки відповідачка не заперечує факт її підписання (а.с. 107 на зв. дія № 21).

Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 15 листопада 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 грудня 2024 року (а.с. а.с. 106, 109 110).

В судове засідання 09 грудня 2024 року з`явились представники сторін. Представник позивачки підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, у зв`язку із запитаннями представника відповідачки про час та місце передачі грошових коштів заявила клопотання про перерву в судовому засіданні для з`ясування вказаних обставин у позивачки. В судовому засіданні було оголошено перерву до 09 січня 2025 року (а.с. а.с. 114 116).

08 січня 2025 року електронною поштою на адресу суду від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду цивільної справи за сімейними обставинами (а.с. а.с. 120 121).

В судове засідання 09 січня 2025 року сторони по справі не з`явились, за клопотанням представника позивачки розгляд справи було відкладено на 21 січня 2025 року (а.с. 122).

В судове засідання 21 січня 2025 року з`явились представники сторін.

Представник позивачки підтримала позовні вимоги та пояснила, що грошові кошти були передані позивачкою особисто відповідачці у 2021 році в місті Києві, коли вони обидві перебували на території України. Розписка за вказаними правовідносинами була написана 04 лютого 2023 році для оформлення наявного боргу. Безпосередньо 04 лютого 2023 року грошові кошти не передавались, бо вони були передані раніше.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказувала, що відповідачка не одержувала від позивачки ніяких коштів, на момент складання розписки відповідачка перебувала поза межами території України. Розписка була складена на вимогу позивачки, щоб вона дозволила оформити дозвіл на тимчасове проживання в Туреччині своєї доньки та онуки відповідачки.

Сторони вважали за можливе завершити розгляд справи без допиту свідка ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 04 січня 2023 року відповідачка склала розписку про те, що отримала від неї в борг 13 100 доларів США та зобов`язується повернути цей борг до 01 січня 2024 року (а.с. 3). Факт написання цієї розписки визнається відповідачкою.

Відповідачка заперечує одержання коштів за цією розпискою. При цьому, представниками обох сторін визнавалось в судовому засіданні, що безпосередньо в день 04 січня 2023 року грошові кошти за розпискою не передавались.

Згідно відповіді Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 29 травня 2024 року відповідачка ОСОБА_7 виїхала за межі України 07 квітня 2022 року та станом на 01 травня 2024 року назад не поверталась (а.с. 35).

Також, згідно відповіді Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 12 вересня 2024 року відомості про виїзд позивачки ОСОБА_1 за межі України чи через лінію розмежування з тимчасово окупованою територією в період з 01 січня 2022 року по 01 травня 2024 року відсутні (а.с. 94).

Судом встановлено, що 10 січня 2023 року позивачка надала заяву про свою згоду на тимчасове проживання у Туреччині малолітній дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_3 (а.с. 49). Підпис позивачки на вказаній заяві посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Свідерською О.В., за реєстром № 23.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 26 травня 2020 року, актовий запис № 689, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати: ОСОБА_8 , батько: ОСОБА_3 (а.с. 47).

Згідно копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видного 06 квітня 2024 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 758, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати: ОСОБА_2 , батько: ОСОБА_9 (а.с. 36).

При вирішення питання щодо застосування до спірних правовідносин відповідних правових норм суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ч.3 ст.545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14.

Судом встановлено, що в день укладання розписки, грошові кошти позивачкою відповідачці не передавались, вони перебували на території різних країн. Доказів проведення переказу грошових коштів із застосуванням банківських установ чи міжнародних платіжних систем позивачкою не надано. Також, не надано доказів передачі чи одержання коштів в місці фактичного перебування позивачки або відповідачки іншою уповноваженою особою згідно довіреності. Твердження представника позивачки про передачу грошових коштів раніше дати складання розписки не підтверджується жодним доказом, при цьому, в самій розписці про це нічого не говориться.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи не доведення позивачкою факту передачі коштів за спірною розпискою, що є визначальним моментом правовідносин позики, позов задоволенню не підлягає.

При цьому, суд відзначає, що хоча відповідачкою й не доведено факт складання спірної розписки саме з метою врегулювання правовідносин між позивачкою та сином відповідачки щодо місця проживання та умов виховання їх спільної дитини (онуки відповідачки), разом з тим, надані нею докази з урахуванням наданих заперечень є раціональними поясненнями можливих обставин складання спірної розписки без фактичної передачі грошових коштів.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, судові витрати позивачки відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 545, 610, 625, 626, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст.4, 12, 76, 81, 141, 209, 223, 258, 259, 264-265, 268, 274 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відмовити.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 31.01.2025 р.

Суддя С.В. Єдаменко