Провадження № 2/127/5090/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря судового засідання Поляруш І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди заподіяної смертю особи,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 із позовом до суду звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які просили стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 48 000,00 грн відшкодування моральної шкоди; 224 000,00 грн страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника. Стягнути з ТДВ страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 48 000,00 грн відшкодування моральної шкоди. Мотивували заявлені вимоги тим, що 06.09.2024 року у м. Вінниця на автодорозі М21 відбулася ДТП в якій водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув. В результаті вищевказаної ДТП та наслідків від неї, син та матір потерпілого зазнали шкоду, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача, оскільки цивільно-правова відповідальність автомобіля була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Ухвалою суду від 23.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник відповідача у встановлений термін надав відзив на позовну заяву, у якій частково визнав позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди у сумі 96 000 грн, тобто по 48 000 грн на користь кожного відповідача. Стосовно відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, то представник відповідача проти заявлених вимог заперечила частково, вказуючи на те, що стороною позивача не додано достатніх достовірних доказів отримання доходу загиблим. На думку представника відповідач ОСОБА_1 навчається у медичному коледжі та має право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого у сумі 1598 щомісячно до 30.06.2025 (закінчення навчання). Тому у вказаній сумі за вказаний період сторона відповідача також визнає позов. Представник заперечила проти визначено розміру витрат на праву допомогу назвавши їх завищеними та необґрунтованими. Вказала на те, що доказів понесення таких витрат немає.

У судове засідання сторона позивача не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник надала суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник надала суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони відповідача.

Суд дослідивши надані докази установив, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внаслідок ДТП (страхового випадку), яка сталася на дорозі об`їздного шосе м. Вінниця, за участю автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 настала смерть потерпілого ОСОБА_4 .

Страхова відповідальність автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області розглядалося клопотання слідчого в результаті якого було накладено арешт на автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 є повнолітнім та навчається на 4 курсі у Вінницькому медичному фаховому коледжі ім. акад. Заболотного на денному відділені по спеціальності «Медсестринство, лікувальна справа», термін навчання до 30.06.2025.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно із пунктом 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого», включає, зокрема, моральну шкоду, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

В постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19 (провадження № 61-12719сво20) Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду сформулювала такі правові висновки.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Аналізуючи законодавство, яке регулює порядок виплати шкоди завданої смертю потерпілого, шкода відшкодовується щомісячними рівними платежами, страховик у свою чергу має право виплатити таку шкоду одноразовим платежем.

Частиною першою статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплено у параграфі 2 «Відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» глави 82 «Відшкодування шкоди» Книги п`ятої «Зобов`язальне право».

Тлумачення положень статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, а інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

У системному зв`язку зі статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше, ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Разом із тим, відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до ЦК України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до ЦК України (частини перша та друга статті 4 ЦК України).

01 січня 2004 року набрав чинності ЦК України, прийнятий 16 січня 2003 року, тоді як Закон № 1961-IV був прийнятий 01 липня 2004 року та набрав чинності 01 січня 2005 року. Положення частини першої статті 1198 ЦК України діє у незмінній редакції з часу набрання чинності цим Кодексом. Так само незмінними залишаються положення статті 25 Закон № 1961-IV.

Оскільки парламент прийняв окремий Закон № 1961-IV після ЦК України, то його положення не мали би суперечити приписам зазначеного Кодексу. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Прийняття законів, які регулюють однопредметні цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, можливе тільки з одночасним внесенням змін до цього Кодексу (аналогічний підхід зайняв Конституційний Суд України у Рішенні від 13 березня 2012 року № 5-рп/2012 у справі № 1-7/2012 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положення частини четвертої статті 3 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (справа про заборону розірвання договорів інвестування житлового будівництва) (абзац сьомий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Отже, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні положення різного змісту, то пріоритетними є положення ЦК України.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах: від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, провадження № 14-188цс20 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, провадження № 12-85гс20 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, провадження № 14-24цс21.

Відповідно до статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 7 100 грн, з 1 квітня - 8 000 грн.

Оскільки представником відповідача визнано позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди, суд задовольняє позовні вимоги та стягує на користь позивачів по 48 000 грн моральної шкоди.

Відносно вимог позивача про відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника то суд зазначає, позивач ОСОБА_1 у розумінні ст. 1200 ЦК України відноситься до осіб, яким відшкодовується шкода, наразі він повнолітній проте продовжує навчання до 30.06.2025 у Вінницькому медичному фаховому коледжі ім. акад. Заболотного. Мінімальний гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст.27 Закону України №1961-IV, становить 36 х 8 000= 288 000,00 грн. З огляду на вказану позицію суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника у повному обсязі у сумі 224 000 грн зважаючи на принцип диспозитивності, адже саме таку суму позивач просив задовольнити.

Оскільки позивачі були звільненні від сплати судового збору з відповідача слід стягнути на користь держави 3200 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Стороною позивача у підтвердження представництва та витрат надано ордери, довіреності видані на ім`я Мелеха Д.О., Мелеха П.О., Ясінського С.Е., Коневалика А.В., Лабика Р.Р., договір про залучення адвоката до надання професійної правничої допомоги, детальні розрахунки робіт. Слід зазначити, що довіреності надавалися на конкретних осіб, а не АО «ВЦАР ДТП «Автопоміч».

Так у договорі укладеному між АО «ВЦАР ДТП «Автопоміч» та адвокатом Найдою К.В. про залучення адвоката до надання професійної правничої допомоги №29/03-24 сторони погодили, що вартість послуг адвоката, спосіб та порядок оплати за надані послуги узгоджуються у додатках до договору, при цьому додатків додано не було.

В позовній заяві стороною позивача вказано на очікувані витрати на професійну правничу допомогу у сумі 40 000 грн.

З наданих суду доказів не випливає, які судові витрати позивачі понесли, або планують понести. Сторони не погодили, що оплата послуг адвокатського об`єднання здійснюється клієнтами після виплати суми грошової компенсації за спричинену шкоду, тому з огляду на відсутність домовленостей та доказів понесення витрат на правничу допомогу суд відмовляє у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 48 000 (сорок вісім тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди та 224 000 (двісті двадцять чотири тисячі) гривень страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 (сорок вісім тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь держави 3200 (три тисячі двісті) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачі: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант», адреса: бу-р Лесі Українки, 26, м. Київ.

Повний текст рішення суду складено 30.01.2025

Суддя: