Справа № 462/3785/24
Провадження № 2-о/752/38/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.01.2025 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.

за участю секретаря - Бєляєвої К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Львівська міська рада, приватний нотаріус Шахрай Світлана Омелянівна про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року заявник ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Львівська міська рада, приватний нотаріус Шахрай Світлана Омелянівна звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.05.2024 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Львівська міська рада, приватний нотаріус Шахрай Світлана Омелянівна про встановлення факту, що має юридичне значення передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

В обґрунтування заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , заявник є його єдиним сином. У січні 2024 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Шахрай Світлани Омелянівни із заявою про прийняття спадщини. У квітні 2024 року нотаріус повідомила заявнику, що для видачі свідоцтва про право на спадщину, останній має звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки спадкодавець не був офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначає, що ОСОБА_2 був публічною особою, актором, багато подорожував, проживав здебільшого у брата колишньої дружини ОСОБА_3 за вищевказаною адресою. Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 було видано Нікопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, однак заявник зазначає, що у м. Нікополь його батько не проживав, а лише перед смертю поїхав у волонтерських справах, та для збору інформації для його чергової книги, яку він не встиг завершити.

З метою подальшого оформлення прав на спадкове майно, заявник просить встановити факт проживання спадкодавця ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2024 відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Львівська міська рада, приватний нотаріус Шахрай Світлана Омелянівна про встановлення факту, що має юридичне значення, розгляд якої вирішено проводити за правилами окремого провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2024 задоволено клопотання представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про витребування доказів у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Львівська міська рада, приватний нотаріус Шахрай Світлана Омелянівна про встановлення факту, що має юридичне значення. Постановлено Витребувати від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Шахрай Світлани Омелянівни належним чином завірену копію спадкової справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони заявника.

Заінтересована особа - 1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; заяв чи клопотань до суду не надала.

Заінтересована особа - 2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 5, ч. 2, ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Проаналізувавши викладені в заяві обґрунтування заявника, дослідивши матеріали справи, спадкової справи № 24/2023, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 41 Конституції України, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданий Палацом урочистих подій м. Львова 28.03.1975. Батьками у вказаному свідоцтві зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , повторно виданого Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 09.12.2023, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополь Дніпропетровська обл., про що зроблено відповідний актовий запис № 1850.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 7, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополь Дніпропетровської обл., причина смерті: падіння з будинку або іншої високої споруди; місцем проживання зазначено: АДРЕСА_2 .

Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шахрай Світланою Омелянівною відкрито спадкову справу № 24/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 .

Після смерті батька позивач ОСОБА_1 звернувся до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, в якій зазначив, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Зі змісту спадкової справи № 24/2023 вбачається, що приватний нотаріус Шахрай С.О. зазначає, що ОСОБА_2 до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_2 .

Разом з цим, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.11.2005 у справі № 2-128, ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 .

Відповідно до Довідки № б/н з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації виданою приватним нотаріусом Шахрай Світланою Омелянівною гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано дві особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Згідно з відповіддю на адвокатський запит від 10.09.2024 № 111, ОСОБА_2 працював актором в Першому академічному українському театрі для дітей та юнацтва з 1969 р. по 2023 р.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 312423094 від 14.10.2022, власником кімнати АДРЕСА_4 є ОСОБА_9 .

За нормою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкодавець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України).

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту постійного проживання спадкодавця, від чого залежить місце відкриття спадщини.

У своїй заяві заявник зазначає, що ОСОБА_2 тривалий період часу до самої смерті проживав в АДРЕСА_1 , без реєстрації та отримував медичну допомогу за цією ж адресою, проте жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень не надає.

Разом з цим, суд не вбачає необхідності для виклику свідка ОСОБА_9 , оскільки відомі йому будь-які обставини, що стосуються справи не дадуть можливості встановити факт проживання ОСОБА_2 за вищевказаною адресою.

Той факт, що ОСОБА_2 працював актором в Першому академічному українському театрі для дітей та юнацтва, сам по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання останнього за адресою у АДРЕСА_1 .

Розглядаючи справу в межах доводів та поданих заявником доказів, об`єктивно оцінивши їх допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням досліджених обставин справи, у суду немає підстав вважати, що ОСОБА_2 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органах з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди огрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими заявник обґрунтовував свою заяву не підтвердилися належними та допустимими доказами.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Львівська міська рада, приватний нотаріус Шахрай Світлана Омелянівна про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Мазур