РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договором позики в розмірі 65 600 євро 75 євроцентів.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22 грудня 2021 року між ним та відповідачем було укладено усний договір позики грошових коштів. Відповідно до зазначеного договору позики він 22 грудня 2021 року передав відповідачу позику в сумі 40 000 євро, з щомісячною сплатою 5% за їх користування, а остання зобов`язалась йому їх повернути на першу вимогу. На підтвердження отримання від нього грошових коштів в позику свідчить розписка від 22 грудня 2021 року. 24 січня 2022 року ним додатково було надано відповідачу ще 25 000 євро, про що зазначено в розписці. 31 січня 2024 року між ним та відповідачем було укладено письмовий договір позики, де було узгоджено повернення відповідачем 65 000 євро в строк до 30 квітня 2024 року, зі сплатою 3,7% за користування коштами щомісячно до 22 числа, що становить 2 400 євро в місяць.

Крім того, в зазначеному письмовому договорі позики, а саме в п. 4, передбачено, що ним отримано суму коштів за користування позикою згідно графіку платежів за період з січня 2022 року по жовтень 2023 року у розмірі 2 400 євро та у листопаді 2023 року у розмірі 800 євро, що підтверджується фактичним графіком здійснених платежів, який є додатком № 2 до письмового договору позики. Пунктом 7 письмового договору позики передбачено, що відповідач зобов`язана повернути 65 000 євро основної суми позики та заборгованість по сплаті відсотків за користування позикою у розмірі 6 400 євро та наступні грошові внески по сплаті відсотків за користування позикою за період лютий 2024 - квітень 2024 року в сумі 7 200 євро в строк до 30 квітня 2024 року.

Однак, до 30 квітня 2024 року відповідач взятих на себе зобов`язань не виконала і продовжила користуватись отриманими в позику грошовими коштами та не сплачувати узгоджені між ними відсотки.

07 жовтня 2024 року відповідач сплатила йому заборгованість за відсотками по серпень 2024 року включно та частково за вересень, борг, який залишився по відсоткам, становить 600,75 євро.

Водночас, йому не повернуто грошові кошти надані в позику. На неодноразові вимоги щодо добровільного повернення боргу, відповідач не реагує, усно обіцяє повернути борг, однак його не повертає. Жодних погоджень між ними відносно продовження терміну дії позики немає, а тому відповідач зобов`язана повернути грошові кошти в повному розмірі, які до цього часу він не отримав.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просили задовольнити з підстав у ньому наведених.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно розписки від 22 грудня 2021 року ОСОБА_5 отримала в борг від ОСОБА_4 суму коштів в розмірі 40 000 євро, з щомісячною виплатою 5% за їх користування, які зобов`язалася повернути повністю з відсотками. В подальшому 24 січня 2022 року сторони збільшили розмір позики на 25 000 євро.

31 січня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено Договір позики.

Пунктом 1 Договору передбачено, що позикодавець передав позичальнику позику в розмірі 65 000 євро, що на момент укладення цієї угоди за офіційним курсом НБУ гривні до євро становить еквівалент суми 2 671 500 грн., яку позичальник отримав 22 грудня 2021 року відповідно до договору позики у простій письмовій формі, укладеного позикодавцем та позичальником з визначеними умовами, викладеними в розписці від 22 грудня 2021 року, і зобов`язаний повернути позикодавцю в строк до 30 квітня 2024 року.

Пунктом 2 Договору передбачено, що позика повертається в євро валюті. Про повернення суми позики позикодавець зобов`язується надати заяву про повний розрахунок по даному договору, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально.

Пунктом 3 Договору передбачено, що за користування коштами позичальник зобов`язується сплачувати проценти в розмірі 3,7% від суми позики вказаної в п. 1 цього договору, за кожен місяць користування позикою у строк до 22 числа щомісячно по 2 400 євро до дня повернення позики починаючи з 22 січня 2022 року, відповідно до узгодженого графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1 до цього Договору). Проценти сплачуються у готівковій формі.

В свою чергу, в пункті 4 Договору зазначено, що позикодавець підтверджує отримання суми коштів за користування позикою згідно графіку платежів за період з січня 2022 року по жовтень 2023 року у розмірі 2 400 євро та у листопаді 2023 року у розмірі 800 євро, що підтверджується фактичним графіком здійснених платежів, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 2 до цього Договору).

Відповідно до пункту 6 Договору сторони стверджують та свідчать, що надання позикодавцем грошових коштів, визначених в п. 1 даного Договору у позику та їх отримання позичальником відбулось у повному розмірі в готівковій формі.

Відповідно до пункту 7 Договору позичальник зобов`язується повернути 65 000 євро основної суми позики та заборгованість по сплаті відсотків за користування позикою у розмірі 6 400 євро та наступні грошові внески по сплаті відсотків за користування позикою за період лютий 2024 року квітень 2024 року в сумі 7 200 євро в строк до 30 квітня 2024 року.

07 червня 2024 року та 29 липня 2024 року позивачем направлено відповідачу вимогу про повернення позики, що підтверджується фіскальними чеками АТ «Укрпошта».

Позивач підтверджує, що 07 жовтня 2024 року відповідач сплатила йому заборгованість за відсотками по серпень 2024 року включно та частково за вересень, борг який залишився по відсоткам становить 600 євро 75 євроцентів.

Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Вирішуючи справу суд враховує, що сторона позивача на підтвердження своїх вимог надала оригінал розписки, складеної відповідачем про те, що вона отримала в борг грошові кошти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом 22 грудня 2021 року ОСОБА_5 отримала в борг від ОСОБА_4 кошти в розмірі 40 000 євро, з щомісячною виплатою 5% за їх користування, які зобов`язалася повернути повністю з відсотками. 24 січня 2022 року сторони збільшили розмір позики на 25 000 євро. 31 січня 2024 року між сторонами укладено Договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 позику в розмірі 65 000 євро, яку остання зобов`язалася повернути ОСОБА_4 в строк до 30 квітня 2024 року зі сплатою відсотків в розмірі 3,7 % щомісячно, однак грошові кошти не повернула. Про неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо повернення грошових коштів також свідчить наявність оригіналу боргового документа (розписки) саме у позивача ОСОБА_4 , який надав оригінал розписки для приєднання до матеріалів справи.

Таким чином, оскільки відповідач на час написання розписки та укладення договору позики мала в користуванні грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і за користування коштами відповідач сплачує відсотки, про що склали розписку, а в подальшому і договір позики, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Знаходження розписки у позивача, відсутність заяви про повний розрахунок по договору позики, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально, свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу в розмірі 65 000 євро та відсотків за користування коштами в розмірі 600 євро 75 євроцентів, а всього 65 600 євро 75 євроцентів.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 15 140 грн 00 коп.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором позики в розмірі 65 600 (шістдесят п`ять тисяч шістсот) євро 75 євроцентів.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 03 лютого 2025 року.

Суддя О.О. Першко