Справа № 503/315/24
Провадження № 2/503/120/25
УХВАЛА

31 січня 2025 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

проводячи відкрите судове засідання в залі засідань у м. Кодима, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки дійсним, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку,

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за вище вказаним позовом, в якій 16.10.2024 року ухвалою суду (а.с.54-55) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, при цьому у зазначеній ухвалі судом, у відповідності до вимог пункту 16 ч.2 ст. 197 ЦПК України, було встановлено порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, а саме шляхом дослідження наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Однак, в судовому засіданні судом під час виконання вимог ч.7 ст. 223 ЦПК України було встановлено, що у змісті позовної заяви міститься невирішене судом під час підготовчого засідання клопотання про виклик у судове засідання свідків.

У зв`язку з чим судом було поставлено на розгляд питання про виклик у судове засідання свідків заявлене позивачем при поданні позовної заяви, у відповідності до положень ч.3 ст. 91 ЦПК України, з метою реалізації процесуальних прав позивача на доказування.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчать довідки від 26.12.2024 року про доставку повідомлення у «Viber» (а.с.68) на номери телефонів, згідно поданої ним заяви від 20.08.2024 року (а.с.42). При цьому, 20.05.2024 року (а.с.41), 16.10.2024 року (а.с.52) і 31.01.2025 року позивачем було подано письмові заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, шляхом надіслання йому судової повістки поштою за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 04.04.2024 року № К1-73822 (а.с.31), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 966, яке 08.01.2025 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20), що адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

У змісті позовної заяви міститься невирішене судом під час підготовчого засідання клопотання про виклик у судове засідання свідків, у відповідності до положень ч.3 ст. 91 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас із цим ч.2 ст. 116 ЦПК України передбачає допит свідків як один із способів забезпечення судом доказів.

При цьому, згідно пункту 4 ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.4 ст. 91 ЦПК України, в ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Ураховуючи зазначене суд вважає необхідним задовольнити клопотання позивача про допит свідків та здійснити їх виклик для допиту після дослідження письмових доказів.

Керуючись ст. 12, 81, 91, 116, 260-261 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про допит свідків задовольнити.

Викликати в судове засідання свідків:

ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Попередити свідків про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (з моменту її підписання суддею) та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Вороненко