Справа №478/126/25 пров. №2/478/125/2025
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

04 лютого 2025 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П. ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В с т а н о в и в:

31 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він був власником нежитлової будівлі (зерноскладу), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Рішення Казанківської селищної ради №10/15 від 24 січня 2008 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для надання їх в оренду для обслуговування господарських споруд» йому було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 804,96 кв.м. для надання в оренду терміном на 5 років для обслуговування господарських споруд розташованих за адресою: по АДРЕСА_1 , та зобов`язано укласти тимчасову угоду про відшкодування збитків за фактичне землекористування і в шестимісячний термін замовити та виготовити в землевпорядній організації проект відведення на вищезазначені земельні ділянки та надати його для затвердження до селищної ради. В подальшому він не переукладав Угоду та щороку, згідно податкових повідомлень-рішень, сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою під нежитловою забудовою, заборгованості не мав.

23 лютого 2021 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, який посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В., відповідно до якого він продав відповідачу нежитлову будівлю (зерносклад), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 не вчиняв дії щодо переоформлення та реєстрації земельних ділянок наданих в оренду для обслуговування нежитлової будівлі (зерноскладу), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На протязі останніх років він особисто передав відповідачу ОСОБА_2 , який з 23 лютого 2021 року став власником нежитлової будівлі (зерноскладом), податкові повідомлення-рішення про сплату орендної плати за користування земельною ділянкою під нежитловою забудовою (зерноскладом), які і далі приходили на його ім`я, але і гадки не мав, що останній не сплачував орендну плату.

Так, ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року було відкрито провадження у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до нього про стягнення податкового боргу у сумі 14258 грн 77 коп. У зв`язку з добровільним погашенням ним податкового боргу за 2022-2024 роки в сумі 17230 грн (зі штрафними санкціями) ухвалою суду від 31 грудня 2024 року позовну заяву було залишено без розгляду.

Враховуючи вище викладене, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 , до якого 23 лютого 2021 року перейшло право власності на нежитлову будівлю (зерносклад), набув право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й він, як попередній власник нежитлової будівлі, у зв`язку з чим був зобов`язаний, незалежно від факту оформлення права власності чи користування відповідною земельною ділянкою, вносити плату за користування земельною ділянкою, наданою йому для забудови, тому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг в розмірі 17230 грн.

Вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу такого висновку.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, встановлених у статях 175 і 177 ЦПК України.

Зазначену позовну заяву ОСОБА_1 подано без додержання вимог встановлених п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи. Законодавство не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, однак обґрунтування позову не правовими фактами може негативно вплинути на наслідки вирішення вимоги по суті.

Зміст позовних вимог - це вимоги позивача (предмет і підстава позову). Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Іншими словами зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову.

У змісті позовної заяви позивач ОСОБА_1 обґрунтовує вимоги зазначенням обставин того, що відповідач ОСОБА_2 , до якого 23 лютого 2021 року перейшло право власності на нежитлову будівлю (зерносклад), набув право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й він, як попередній власник нежитлової будівлі, у зв`язку з чим був зобов`язаний, незалежно від факту оформлення права власності чи користування відповідною земельною ділянкою, вносити плату за користування земельною ділянкою. Хоча в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь борг в розмірі 17230 грн, при цьому не вказуючи, підстави отримання останнім зазначених грошових коштів у борг, що не узгоджується з викладеними обставинами позовної заяви (підстава позову).

Враховуючи вищевикладене, позивачу ОСОБА_1 необхідно зазначити зміст позовних вимог, тобто спосіб захисту прав передбачений законом, а саме максимально чітко і зрозуміло сформувати спосіб захисту порушеного права у прохальній частині позовної заяви.

За таких обставин згідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з встановленням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя

П о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - залишити без руху.

Надати позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків, а саме подати позовну заяву у новій редакції, яка повинна відповідати вимогам ЦПК України, в якій зазначити зміст позовних вимог, тобто спосіб захисту прав передбачений законом.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя І.П. Сябренко