Справа № 703/5253/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Яковенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка,

встановив:

26 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаною заявою, в якій просить суд встановити факт, що вона, в період шлюбу постійно проживала з чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебувала на його утриманні.

Заяву обґрунтовує тим, що з 24 січня 1970 року заявник перебувала у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Все життя вони проживали разом, хоча зареєстровані за різними адресами. Від шлюбу в них є дорослі діти. Після смерті чоловіка, заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника, але отримала відмову, оскільки була зареєстрована з чоловіком за різними адресами. Так як пенсія чоловіка була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування, то після смерті чоловіка вона бажає перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, для чого їй необхідно встановити факт перебування на утриманні чоловіка.

Хоч заявник і її чоловік були зареєстровані за різними адресами, проте проживали вони у спадковій квартирі батька заявника в АДРЕСА_1 . Заявник є пенсіонеркою і розмір її пенсії становить 4040 гривень 77 копійок. Такий мінімальний розмір пенсії не може забезпечити їй необхідного рівня прожиття сплачувати комунальні послуги, купувати продукти харчування, ліки, одяг, взяття та миючі засоби. Коли чоловік був живий, то фактично утримував заявника, так як він був ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і його пенсія в рази перевищувала пенсію заявника, що давало йому змогу утримувати заявника. Пенсія чоловіка була основним і постійним джерелом засобів до існування для заявника. Після смерті чоловік, заявник, як не працевлаштована дружина, яка була на його утриманні, втратила ці засоби до існування.

З врахуванням вищевказаних обставин, заявник звернулася до суду з даною заявою.

Ухвалою судді від 27 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаною заявою, вирішено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження та призначено судове засідання.

17 жовтня 2024 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшли заперечення заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, відповідно до якого, останнє вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Так, підставою звернення до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні стало посилання заявника на необхідність встановлення даного факту з метою отримання пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З матеріалів справи вбачається, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає можливість для реалізації її пенсійних прав, а саме подальше призначення пенсії по втраті годувальника. Обставини справи свідчать про наявність спору щодо проживання заявника з ОСОБА_2 однією сім`єю, що дає право на перехід на пенсію по втраті годувальника, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження, а тому в силу ст.294 ЦПК України, є підстави для залишення заяви без розгляду. Вимога заявника про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні.

За вказаних обставин, заінтересована особа просила суд заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

29 жовтня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь заявника ОСОБА_1 на заяву-заперечення заінтересованої особи, в якому заявник зазначає, що предметом розгляду у даній справі є не оскарження неправомірності дій заінтересованої особи, а встановлення факту, що має юридичне значення, у зв`язку з чим просила задовольнити її заяву про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, у відповіді на заяву-заперечення заінтересованої особи просила розгляд справи провести без її участі.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у судове засідання не з`явився, у запереченні на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення просила розгляд справи провести без її участі.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд, врахувавши позиції заявника та заінтересованої особи, які викладені в їх заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи перебування фізичної особи на утриманні.

Судом встановлено, що 24 січня 1970 року між ОСОБА_2 , 1943 року народження, та ОСОБА_3 , 1948 року народження, укладено шлюб, про що у цей же день в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за №31. Після укладення шлюбу ОСОБА_3 змінила своєї прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , що видане ЗАГС м. Сміла Черкаської області 24 січня 1970 року (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13 липня 2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, про що 13 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис №886 (а.с.12).

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», видами пенсійних виплат є: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).

Згідно ч.1 ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Так, як вбачається з довідки №1000-0805-7/9272 від 20 січня 2025 року, яка надана Відділом представництва інтересів в судах та інших органах №4 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на виконання ухвали суду від 14 січня 2025 року про витребування доказів, ОСОБА_2 отримував пенсію по інвалідності 2 група захворювання пов`язане з роботами ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмірі пенсії станом на листопад 2022 року складав 13830 гривень 48 копійок. Розмірі пенсії з 01 березня 2023 року складав 15330 гривень 48 копійок (а.с.80).

Згідно довідки №1606 від 17 вересня 2024 року Відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на обліку Управління ПФУ Головне управління ПФУ в Черкаській області (Смілянський відділ обслуговування громадян) і отримує пенсію за віком, зокрема у вересні 2024 року пенсія становила 4040 гривень 77 копійок (а.с.13).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_3 , яке видане Черкаською облдержадміністрацією 02 серпня 2024 року, ОСОБА_1 є дружиною померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою (а.с.40).

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 звернулася до Відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою від 27 серпня 2024 року щодо переходу на пенсії «Перехід на інший вид пенсії (у разі втрати годувальника)».

Листом №2300-0210-8/64855 від 04 вересня 2024 року Відділ обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомлено ОСОБА_1 , що її вищевказану заяву розглянуто. До заяви долучено довідку, видану головою правління ОСББ «Надія» від 14 серпня 2024 року №5, яке не являється структурною одиницею органів місцевого самоврядування. З урахуванням зазначеного, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні зазначеного вище перерахунку у зв`язку з відсутністю необхідних документів (а.с.14-15).

Відповідно до п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1 (зі змінами), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

В силу вимог ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться.

Положеннями статей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18).

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання її чоловіка не може бути доказом того, що вона не проживала з ним, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживала зі своїм чоловік на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Так, як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Богуславським РВ ГУМВС України в Київській області 30 жовтня 1996 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Згідно довідки від 14 серпня 2024 року, складеної головою правління ОСББ «Надія» Зайченко Ю.С., ОСОБА_2 , 1943 року народження, дійсно до дня смерті проживав без реєстрації разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та вони вели спільне господарювання. Дружина знаходилась на утриманні ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до акту, складеного комісією у складі голови ОСББ «Надія» та мешканців будинку АДРЕСА_2 16 листопада 2023 року, в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрована ОСОБА_1 . Фактично проживали постійно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (померлий) (а.с.7).

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 листопада 2004 року, виданого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №3247, на підставі заповіту, посвідченого Пешехоновою А.В. приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу 09 квітня 2000 року і зареєстрованого в реєстрі за №1124, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_4 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з права власності на квартиру під АДРЕСА_3 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 червня 2024 року, виданого державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори Обухівського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2-855, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , яка проживає і зареєстрована в АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з: квартири під АДРЕСА_5 , яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 15 листопада 2004 року за реєстрованим №3247 та зареєстрованого у Смілянському виробничому підрозділі Черкаського обласного об`єднаного бюро технічного інвентаризації 09 грудня 2004 року, реєстраційний номер 8357104, номер запису: 6566 в книзі: 32 (а.с.10).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_6 від 17 жовтня 2024 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_6 , вона є сусідкою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Знає дану сім`ю більше 20 років. Їй відомо, що до 2018 року вони обоє проживали в Київській області. З 2018 року ОСОБА_7 робили операцію в м. Черкаси і з даного часу ОСОБА_7 та ОСОБА_9 проживали в м. Сміла до дня смерті ОСОБА_9 . ОСОБА_7 в даний час проживає в квартирі АДРЕСА_3 . Також, їй відомо, що ОСОБА_9 отримував Чорнобильську пенсію, а у ОСОБА_7 пенсія невелика, тому фактично сім`я ОСОБА_4 проживала за пенсію ОСОБА_9 . Сім`я ОСОБА_4 з 2018 року постійно проживала в кв. АДРЕСА_3 (а.с.41).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_10 від 17 жовтня 2024 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 , вона знайома з ОСОБА_4 з 2018 року. З цього часу ОСОБА_1 та ОСОБА_11 постійно проживали разом у квартирі АДРЕСА_3 . Вона є їх сусідкою, часто з ними спілкувалася, тому може підтвердити факт, що з 2018 року ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком до дня його смерті. Вона знає, що ОСОБА_9 утримував свою дружину, бо у неї значно менший розмір пенсії, ніж у нього. Також їй відомо, що ОСОБА_9 отримував Чорнобильську пенсію (а.с.43).

З врахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги місце смерті ОСОБА_2 , яким є саме м. Сміла Черкаського району Черкаської області, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду встановлено факт проживання заявника ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому заявник ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 4040 гривень 77 копійок, який, з урахуванням наявності у заявника захворювань, не може забезпечити належних умов для її проживання, та є значно меншим від розміру пенсії у сумі 15330 гривень 48 копійок, яку отримував на час смерті її чоловік ОСОБА_2 , внаслідок чого саме пенсія останнього була постійним та основним джерелом засобів до існування заявника.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником.

У листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.

Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 в період шлюбу постійно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебувала на його утриманні, при цьому встановлення факту перебування на утриманні чоловіка необхідне заявнику для оформлення переведення з пенсії, яку вона отримує за віком, на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

У запереченні представника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зазначено, що, на його думку, з матеріалів справи вбачається спір про право, а саме право на призначення пенсії про втраті годувальника.

Суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2ст. 315 ЦПК України).

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього, між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 вказано про те, що справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції відповідно до ст.19 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Велика Палата ВС звернула увагу на неефективність підходу до визначення юрисдикційності спорів про встановлення юридичних фактів у судовому порядку залежно від мети звернення та наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Адже це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності доказування одних і тих же обставин, подій та фактів при кожному зверненні до судів різних юрисдикцій.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку залежно від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору про право.

Проаналізувавши зміст вимог заявника, можна зробити висновок, що предметом розгляду у цій справі є не оскарження неправомірності дій заінтересованої особи, а встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Тому факт перебування фізичної особи на утриманні померлого має значення для переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Отже, за таких обставин суд вважає, що в даній справі спір про право відсутній, оскільки, за змістом заяви ставиться питання про встановлення факту, який має юридичне значення, на підставі якого в подальшому буде вирішуватись питання про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Аналогічні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16 (провадження № 14-283цс18), Верховним Судом у постановах від 08 квітня 2020 року у справі № 644/4742/19 (провадження № 61-2673св20), від 25 березня 2020 року у справі № 204/3782/19 (провадження № 61-22924св19), від 03 березня 2021 року у справі № 307/2853/19 (провадження № 61-4072ск20), від 07 липня 2021 року у справі № 409/1851/19 (провадження № 61-7906св20).

Відповідно до ч.1, 2 та 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.4, 76, 81, 82, 89, 95, 247, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт спільного проживання та перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаського району Черкаської області.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники у справі:

Заявник ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, адреса: 18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, .

Головуючий Т.В. Ігнатенко