Справа №201/1375/25
Провадження 2-з/201/36/2025
УХВАЛА

03 лютого 2025 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Куць О.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до акціонерного товариства «Дніпрогаз», Дніпровської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз України», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськ газзбут» про визнання нарахованого боргу безпідставним, списання заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ «Дніпрогаз», Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», ТОВ «ГК «Нафтогаз України», третя особа ТОВ «Дніпропетровськ газзбут» про визнання нарахованого боргу безпідставним, списання заборгованості.

Ухвалою судді від 03 лютого 2025 року було відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено підготовче засідання.

03 лютого 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що 28 січня 2025 року від ТОВ «Газорозподільні мережі України» він отримав письмове повідомлення від 20 січня 2025 року про те, що 05 лютого 2025 року буде припинено газопостачання (розподіл) природного газу до його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з підстав наявності у нього заборгованості за послуги газопостачання.

Позивач вказував, що станом на 31 січня 2025 року він не має заборгованості за послуги газопостачання, а тому він був змушений звернутися до суду з позовною заявою до АТ «Дніпрогаз», Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», ТОВ «ГК «Нафтогаз України», третя особа ТОВ «Дніпропетровськ газзбут» про визнання нарахованого боргу безпідставним, списання заборгованості.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати борг за споживання природнього газу об`ємом 7918, 89 мЗ, на суму 63 034. 36 грн. таким, що нарахований АТ «Дніпрогаз», Дніпровська філія ТОВ «Газмережі», ТОВ «ГК «Нафтогаз України безпідставним та зобов`язати відповідачів списати вказану заборгованість. Крім того, позивач просив визнати безпідставним та зобов`язати відповідачів списати з його рахунку № НОМЕР_1 суму у розмірі 8 115,45 грн., яка нарахована за транспортування газу у безпідставно нарахованому вище об`ємі, та зобов`язати АТ «Дніпрогаз», Дніпровську філію ТОВ «Газмережі», ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України здійснювати нарахування за спожитий газ з урахуванням пільг, встановлених Законом України «Про соціальний та правовий захист учасників бойових дій, та прирівняних до них осіб» щодо 75% знижки при оплаті за газ.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить заборонити відповідачам з 05 лютого 2025 року припинення газопостачання (розподіл) природного газу до його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі. Вказував, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до припинення газопостачання до його житла у зимовий період, незважаючи на відсутність заборгованості, яка розрахована відповідачами невірно.

Відповідно до ч. 1 ст.151 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом - заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016 року, ухваленої за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і рівності перед законом, оскільки мета забезпечення позову це тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо фактичного розміру заборгованості та обсягу спожитого газу.

До позовної заяви позивачем долучено повідомлення від 20 січня 2025 року про те, що 05 лютого 2025 року буде припинено газопостачання (розподіл) природного газу до його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з підстав наявності у нього заборгованості за послуги газопостачання.

Суд враховує, що примусове припинення газопостачання до житла позивача, може мати вкрай негативні та незворотні наслідки для життя та здоров`я позивача та членів його родини, що не буде відповідати нагальній суспільній необхідності, і таке втручання в права позивача не буде необхідним у демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 «Кривіцька та Кривіцькій проти України» п. 44).

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року в справі «Трегубенко проти України»).

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

З огляду на предмет спору, невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиненні дій щодо припинення/відключення газопостачання та послуг розподілення газу позивачу, призведе до порушення його прав, як споживача послуг з газопостачання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні правові підстави для забезпечення позову.

Отже заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 8, 149, 151, 153, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову -задовольнити.

Заборонити АТ «Дніпрогаз», Дніпровській філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо припинення/відключення газопостачання та послуг розподілення/постачання природнього газу до об`єкта газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду у даній цивільній справі.

Копію ухвали для виконання направити Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи „ДНІПРОГАЗ» (код , юридична адреса: м. Дніпро, вул. Кониського Олександра, 5; Дніпровській філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (, юридична адреса: м. Дніпро, вул. Кониського Олександра , 5; товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз України» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Шолуденка, 1) .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя О.О.Куць