ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року

м. Черкаси

справа № 712/3206/22
провадження № 22-ц/821/46/25
категорія: 304000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Новікова О.М.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго»

відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянув у спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2024 року у справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за спожиту теплову енергії.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

06 травня 2022 року Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Позовні вимоги обгрунтовували тим, що, згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.10.2007 року № 1480 "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси ", п. 4 ст. 7 Закону України " Про житлово-комунальні послуги", наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 року № 60, виконавчий комітет Черкаської міської ради вирішив визначити виконавцем житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси, в тому числі відомчого житлового фонду Комунальне підприємство теплових мереж " Черкаситеплокомуненерго".

Рішенням від 14.04.2011 року № 630 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" видано ліцензію на право постачання теплової енергії, в тому числі і відповідачам.

Відповідачі своєчасно не вносили плату за отримані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.03.2022 склала 175 227,64 грн. Протягом усього часу виникнення заборгованості такі платежі були зокрема у березні 2019 року - 610,82 грн., у січні 2020 року -21641,32 грн., у лютому 2021 року - 2447,80 грн. У зв`язку з чим відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності.

06.06.2023 року представником позивача до суду подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просила суд залучити в якості співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 борг по 12.01.2021 за спожиту теплову енергію - 164651,02 грн. та з 13.07.2021 по 01.05.2023 року заборгованість ОСОБА_1 - 3976,84 грн., а всього стягнути загальну сума боргу 168 627, 86 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2024 року у позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на користь Комунального підприємства теплових мереж " Черкаситеплокомуненерго" заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 53026,09 грн. ( п`ятдесят три тисячі двадцять шість грн. ) 09 коп. солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на користь Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомунерго" судові витрати у вигляді сплаченого судового збору по 620 грн. 25 коп. з кожного.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості з 01 січня 2016 року до суду з позовом звернувся у травні 2022 року, тобто з порушенням трирічного строку звернення.

Доказів, які свідчили про не визнання боргу за вказаний період, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутні квитанції, які б підтверджували, що оплата у більшому розмірі була проведена саме відповідачами помилково, чи з невірним зазначенням місяця за який вона здійснювалась.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 за період з травня 2019 року по 31.03.2022 року (в межах строку , який вказує позивач) в розмірі 53026 грн. 09 коп. виходячи із наступного розрахунку ( 212129,98 грн.- 123117,78грн. =89012,2 грн.(сума заборгованості в межах строку позовної давності); 89012,2 35986,11 ( сплачені кошти відповідачем ОСОБА_1 за двох осіб ) = 53026 грн.09 коп.

Вказаний розрахунок судом проведено відповідно до розрахунку позивача, долученого до позовної заяви ( а.с. 13).

Враховуючи наявні у матеріалах справи належні, допустимі та достовірні докази, обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в межах строку позовної давності та в солідарному порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У жовтні 2024 року Комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 164451,02грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго"мотивована тим, що борг ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в даному випадку необґрунтовано був нарахований судом, оскільки матеріали справи не містять чіткого підтвердження ні факту проживання останніх в квартирі, ні належного обґрунтування строків давності ОСОБА_1 , оскільки остання постійно проживала в квартирі, користувалась послугами та чинила перешкоди іншим співмешканцям у користуванні зазначеним житлом. Вважає, що правильно визначили боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки поза розумним сумнівом дані особи постійно проживали в даному житлі та користувались послугами теплової енергії.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Вказує, що вона та ОСОБА_2 з серпня 2021 року повністю сплатили за тепло, про що має квитанції про оплату та копії надала. Як і раніше, вони оплачували кожний свою частку, яка нараховувалась за гарячу воду та частку, яка нараховувалась за тепло, сума ділилась на сім осіб.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

03 жовтня 2024 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2024 року у справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за спожиту теплову енергії.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Новіков О.М., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року справу справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.10.2007 року № 1480 "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго"( позивач) визначено виконавцем послуг з тепловідведення ( а.с. 6).

Відповідно до реєстру зареєстрованих осіб по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( а.с.12)

Згідно з рішеннями виконавчого комітету Черкаської міської ради від 15.10.2019 року № 1127, від 20.10.2020 року № 1024, від 13.10.2021 року № 1122 виконавчий комітет вирішив розпочати опалювальний сезон в м. Черкаси 25.10.2019 року, 30.10.2020 року, 15 жовтня 2021 року відповідно.

На підтвердження існування заборгованості позивачем надано розрахунок по о/р НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2023 року Департамент " Центр надання адміністративних послуг Черкаської міської ради " надав довідку про те, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 - з 06.07.1988 дотепер; ОСОБА_3 з 06.07.1988 до 12.07.2021; ОСОБА_6 з 21.11.2003 до 15.02.2021 року, ОСОБА_2 - з 06.04.2010 дотепер; ОСОБА_4 з 22.05.1992 до 12.07.202 року; ОСОБА_5 з 13.01.1995 до 12.07.2021року; ОСОБА_10 ( неповнолітній) з 09.02.2017 до 12.07.2021року.

Відповідач ОСОБА_1 проживає та є наймачем квартири АДРЕСА_2 . Вказана квартира не приватизована, перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Черкаси, що не заперечується сторонами, та підтверджено, зокрема рішеннями Апеляційного суду Черкаської області від 15.04.2016 у справі №22-ц/793/494/16 та Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2022 у справі №712/13067/21.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року, що набрало законної сили встановлено, що ОСОБА_1 одна проживає у вищевказаній квартирі комунальної форми власності з 2020 року.

Також під час розгляду справи адміністративним судом було встановлено, що відповідно до довідки КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» про розмір платежів за теплову енергію та гаряче водопостачання» заборгованість станом на вересень 2021 року становить 170993,52 грн. на склад зареєстрованих 7 осіб та опалювальну площу 78,9 кв.м.

Згідно з довідкою КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» про розмір платежів за теплову енергію та гаряче водопостачання заборгованість станом на вересень 2022 року становить 170717,37 грн. на склад зареєстрованих 2 особи та опалювальну площу 78,9 кв.м.

Вищевказані платежі нараховані у тому числі на осіб, які фактично не проживають у житловому приміщенні (квартирі).

Соснівським районним суду м. Черкаси у рішенні від 06.06.2022 у справі №712/13067/21 встановлено, що ОСОБА_1 проведена оплата комунальних послуг за постачання теплової енергії та гарячого водопостачання в межах 3-ох років, а наявність заборгованості по особовому рахунку фактично нарахована за користування тепловою енергією та гарячим водопостачанням іншими наймачами квартири, які фактично не проживають у вказаній квартирі.

Зазначена сума боргу повинна розподілятися в рівних долях між іншими наймачами квартири.

Позивач просив суд стягнути з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно заборгованість по 12.01.2021 року в розмірі 164651,02 грн. та з 13.07.2021 року по 01.05.23 року заборгованість особисто з ОСОБА_1 - 3976,84 грн., а загалом сума боргу складає 168627,86 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Статтею 5 Закону України від 9 листопада 2017 року №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189-VIII) визначено, що до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ст. 6 Закону №2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189-VIII встановлений обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води передбачені статтями 21-22 Закону №2189-VIII.

При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

При цьому, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 07 липня 2020 року у справі №712/8196/20, від 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц.

Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідач ОСОБА_1 проживає та є наймачем квартири АДРЕСА_2 . Вказана квартира не приватизована, перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Черкаси, що не заперечується сторонами, та підтверджено, зокрема рішеннями Апеляційного суду Черкаської області від 15.04.2016 у справі №22-ц/793/494/16 та Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2022 у справі №712/13067/21.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року, що набрало законної сили встановлено, що ОСОБА_1 одна проживає у вищевказаній квартирі комунальної форми власності з 2020 року.

Також під час розгляду справи адміністративним судом було встановлено, що відповідно до довідки КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» про розмір платежів за теплову енергію та гаряче водопостачання» заборгованість станом на вересень 2021 року становить 170993,52 грн. на склад зареєстрованих 7 осіб та опалювальну площу 78,9 кв.м.

Згідно з довідкою КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» про розмір платежів за теплову енергію та гаряче водопостачання заборгованість станом на вересень 2022 року становить 170717,37 грн. на склад зареєстрованих 2 особи та опалювальну площу 78,9 кв.м.

Вищевказані платежі нараховані у тому числі на осіб, які фактично не проживають у житловому приміщенні (квартирі).

Соснівським районним суду м. Черкаси у рішенні від 06.06.2022 у справі №712/13067/21 встановлено, що ОСОБА_1 проведена оплата комунальних послуг за постачання теплової енергії та гарячого водопостачання в межах 3-ох років, а наявність заборгованості по особовому рахунку фактично нарахована за користування тепловою енергією та гарячим водопостачанням іншими наймачами квартири, які фактично не проживають у вказаній квартирі.

Зазначена сума боргу повинна розподілятися в рівних долях між іншими наймачами квартири.

Зважаючи, що на підставі ст. 66 ЖК України норма загальної площі житла встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу, а загальна площа вищевказаної квартири становить 82,53 м.кв., суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 за вищевказаний період нормативно сплачено за послуги утримання будинку та прибудинкової території, а також, за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті само особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що з урахуванням наданих суду відповідачем ОСОБА_1 квитанцій про здійснення нею оплати за надані комунальні послуги, за двох осіб ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) (а.с. 34-68) позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до задоволення не підлягають.

Також, суд першої інстанції вірно вказав, що згідно відповіді департаменту» Центр надання адміністративних послуг « Черкаської міської ради від 03.02.2023 року відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 (неповнолітній) були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 по 12.07.2021 року, ОСОБА_6 - по 15.02.2021 року. Отже, заборгованість перед позивачем як надавачем комунальних послуг підлягає до стягнення із відповідачів по вказаний період. Із розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути таку заборгованість за період з 01 січня 2016 року по 12 липня 2021 року. Представником відповідача подано до суду заяву про застосування строків позовної давності. Позивач, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості з 01січня 2016 року до суду з позовом звернувся в травні 2021 року, тобто з порушенням трирічного строку звернення.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про необхідність стягнення заборгованість з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 за період з травня 2019 року по 31.03.2022 року (в межах строку, який вказує позивач) в розмірі 53026 грн. 09 коп. виходячи із наступного розрахунку (212129,98 грн. - 123117,78грн. = 89012,2 грн. (сума заборгованості в межах строку позовної давності); 89012,2 35986,11 ( сплачені кошти відповідачем ОСОБА_1 за двох осіб ) = 53026 грн.09 коп.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

В апеляційній скарзі апелянт просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 164451,02грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, апелянтом (позивачем) під час розгляду справи в суді першої інстанції було подано уточнену позовну заяву від 06.06.2023 №11-б/з про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, в якій останній просив залучити в якості співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та просив стягнути солідарно на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 борг по 12.01.2021 по особовому рахунку № НОМЕР_1 за спожиту теплову енергію 164651,02 грн. та з 13.07.2021 до 01.05.2023 заборгованість особисто ОСОБА_1 на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» по особовому рахунку № НОМЕР_1 за спожиту теплову енергію 3976,84 грн., а загалом сума боргу складає 168627,86 грн.

При цьому, в апеляційній скарзі апелянт вказує, що борг ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в даному випадку необгрунтовано був нарахований судом першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять чіткого підтвердження факту проживання останніх в квартирі. Проте, вважає, що КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» правильно визначив боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки поза розумним сумнівом дані особи постійно проживали в даному житлі та користувались послугами теплової енергії.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не може вийти за межі заявлених в першій інстанції позовних вимог.

Отже, дослідивши доводи апелянта в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі приведених вище судових рішень, які мають преюдиційний характер, суд першої інстанції вірно визнав, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплатили свою частину боргу і вданому випадку не можуть бути солідарними боржниками за весь борг.

Суть апеляційної скарги зводиться до цього.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і достатніх підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 05 лютого 2025 року.

Головуючий: О.М. Новіков

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко