Справа № 358/1235/24 Провадження № 2/358/131/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебединець Г.С.,

секретар судового засідання Ведмеденко І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Саламашенка А.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Вашека Сергій Володимирович про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у зв`язку з його пропуском.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті він звернувся до приватного нотаріуса Вашеки С.В. із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено у зв`язку з тим, що строк на прийняття спадщини пропущений. Йому було рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, при зверненні до нотаріуса йому стало відомо, що його брат відповідач по справі ОСОБА_2 вже подав заяву про прийняття спадщини. Своєчасно він не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки не будучи обізнаним в галузі права помилково вважав, що заяву необхідно подавати після 6 місяців з дня смерті спадкодавця. Також, за життя, мати казала йому, що складе заповіт, яким все майно розділить порівну між синами. Він вважав, що такий заповіт був складений та частину майна вона заповіла йому. Вважає, що строк на прийняття спадщини він пропустив з поважних причин. З цих підстав просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини 2 місяці.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що в червні 2024 його брат ОСОБА_2 возив його до нотаріуса, де йому було запропоновано написати заяву про відмову від спадщини. Він з такою пропозицією не погодився та залишив приміщення нотаріальної контори. В подальшому 16.07.2024 він отримав лист від приватного нотаріуса Вашеки С.В., в якому було зазначено про необхідність повідомити нотаріуса про обставини прийняття чи неприйняття спадщини після смерті матері. 17.07.2024 він прийшов до нотаріуса, однак помічник останнього повідомив, що він (позивач ОСОБА_1 ) вже пропустив строк для прийняття спадщини та йому необхідно звертатися до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Письмової відмови або відповіді нотаріус йому не вручав. Також зазначив, що пропустив строк на подання заяви нотаріусу у зв`язку із тим, що на той час його син перебував у госпіталі, тому питанням прийняття спадщини він не займався.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та просив відмовити у задоволенні заявлених вимог в повному обсязі. Суду показав, що дійсно в червні 2024 він разом із братом позивачем у справі ОСОБА_1 їздив до нотаріуса для вирішення питання про прийняття спадщини після смерті матері. При цьому нотаріус роз`яснював позивачу всі його можливі дії та наслідки неприйняття спадщини у встановлений строк. Позивач залишив приміщення нотаріальної контори та при цьому не повідомив чи буде він приймати спадщину чи ні. При цьому на вулиці біля нотаріальної контори позивач зазначив, що просить його (відповідача Сичевського) сплатити йому вартість його частки у спадковому майні. На вказану пропозицію відповідач не погодився та на цьому їх розмова була завершена. З того часу вони не спілкувалися. Додатково відповідач повідомив, що в липні 2024 нотаріус направляв лист позивачу та просив протягом місяця повідомити чи буде він звертатися до суду. Оскільки ОСОБА_1 нотаріуса не повідомляв про своє рішення з даного питання, 05.09.2024 йому (відповідачу ОСОБА_2 ) було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Саламашенко А.Л. просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не навів підстав, в розумінні ст.1272 ЦК України, які є поважними причинами пропуску строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Вашека С.В. не з`явився, надав суду письмові пояснення із викладенням аргументів по суті позову. З письмових пояснень вбачається, що 28.05.2024 до нього на консультацію звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з питань заведення спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . В ході консультації ОСОБА_2 відразу заявив, що буде приймати спадщину, ОСОБА_1 повідомив, що ще не визначився. Цього ж дня ОСОБА_1 відмовився подавати відповідну заяву та йому було наголошено щодо строків для прийняття спадщини і наслідків її неприйняття. 12.07.2024 до нотаріуса звернувся ОСОБА_2 з питань оформлення спадкового майна. Цього ж дня було направлено лист ОСОБА_1 , в якому було визначено строк 1 місяць для повідомлення нотаріуса чи буде він звертатись до суду за продовженням строку для прийняття спадщини. Однак, ОСОБА_1 не з`явився у вказані строки та не повідомив про відповідне рішення. 05.09.2024 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 . При цьому справу просив розглядати за його відсутності із винесенням рішення згідно цивільного законодавства. а.с.24.

Судом, з урахуванням думки сторін та вимог ст.223 ЦПК України, протокольно ухвалено проводити судовий розгляд за даною явкою.

Вислухав пояснення сторін, доводи представника відповідача, дослідив письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , матір`ю позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_4 .- а.с.8.

Згідно Витягу № 6 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 30.07.2024, ОСОБА_4 19.01.1975 зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». а.с.9.

Згідно повторного свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Богуслав Київської області. а.с.10.

12.07.2024 приватний нотаріус Вашека С.В. листом № 63/02-14 повідомив ОСОБА_1 про необхідність надання відомостей нотаріусу щодо вжиття заходів для прийняття спадщини після смерті матері.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3 № 27/2024, яка надана суду на виконання ухвали про витребування доказів, 28.05.2024 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Вашеки С.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. В заяві про прийняття спадщини зазначено про наявність ще одного спадкоємця за законом сина спадкодавця ОСОБА_1 12.07.2024 останньому направлений лист із зазначенням необхідності повідомити нотаріуса про рішення щодо прийняття спадщини протягом 1 місяця, який отриманий адресатом 17.07.2024. В матеріалах спадкової справи наявні заяви ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. ОСОБА_1 , за матеріалами спадкової справи, до нотаріуса не звертався та не повідомляв про рішення щодо прийняття спадщини. а.с.25-55.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (1220 ЦК України).

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК України).

Згідно положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Згідно роз`яснень, які викладені у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.1,3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

За матеріалами даної справи:

30.07.2024 ОСОБА_1 видані свідоцтво про смерть ОСОБА_3 та Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

06.08.2024 року позивач звернувся до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач в обгрунтування причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини зазначає, що не обізнаний в галузі права; також на той час його син знаходився в госпіталі та він не займався питаннями прийняття спадщини. Звернувся до нотаріуса в липні 2024, однак письмової відповіді за зверненням йому не надали.

При цьому позивачем не надані докази наявності поважних та об`єктивних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

За положеннями статті 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, за своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Разом з тим, положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією позивачем права на прийняття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини. При цьому судом не встановлено обставин, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача для подання такої заяви.

Суд, застосував норми матеріального права, а саме частину третю статті 1272 ЦК України, за змістом якої підлягає визначенню додатковий строк для прийняття спадщини лише за наявності поважної причини, дійшов висновків про відсутність підстав для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В порядку ст.141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем не підлягають відшкодуванню у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, відповідачем питання щодо стягнення судових витрат не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 03.02.2025 року.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець