Справа № 342/713/24
Провадження № 2/342/42/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_2 , в якому просить ухвалити судове рішення, яким: встановити факт належності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Городенківської районної ради Івано-Франківської області 12.12.1988 року на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради № 148 від 10.08.1988 року; визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_5 , з яким вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.11.1971. Після одруження вони побудували житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами в АДРЕСА_1 (змінено з АДРЕСА_3 ) на земельній ділянці площею 0,20 га. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі даний житловий будинок. Будучи спадкоємцем першої черги за законом, яка фактично вступила в управління спадковим майном, позивач звернулася до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори , де заведена спадкова справа. Розглянувши подані нею документи, 30 квітня 2024 року нотаріусом прийнято рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 із-за наступних обставин: в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Городенківської районної ради Івано-Франківської області 12.12.1988, прізвище власника записано із помилкою - ОСОБА_6 , замість ОСОБА_7 , через що неможливо встановити факт належності даного правовстановлюючого документу померлому; спадкове господарство відноситься до колгоспного двору, головою якого був померлий, що унеможливлює визначити частку спадкодавця. З яких причин допущено помилку при написанні прізвища чоловіка, як власника житлового будинку, не відомо, адже згідно всіх правовстановлюючих документів прізвище членів їх сім`ї незмінне ОСОБА_7 . На підтвердження чого надано суду копії свідоцтва про народження, свідоцтва про одруження, свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , а також копії по господарських книг. Внести виправлення у Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок, що видане 12.12.1988, тобро врегулювати це питання в досудовому порядку неможливо. Саме тому, позивач змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю. Враховуючи, що в даній ситуації існує спір про право, позивач подає вимоги по встановлення юридичного факту в порядку позовного провадження. Аналізуючи інформацію старостинського округу, спадкове господарство відноситься до колгоспного типу. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 син, відповідач, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дочка, відповідач. Спору щодо спадкового майна немає.

28 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання в справі. Витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, належним чином засвідчену копію спадкової справи № 65/2024 (номер у Спадковому реєстрі № 72062588), заведену після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що підставою для звернення до суду ОСОБА_1 із таким позовом стала відмова нотаріуса у вчиненні нотарільної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, встановивши для цього дві підстави: допушена помилка при написанні прізвища власника (спадкодавця) у правовстановлюючому документі; спадкове будинковолодіння зареєстроване, як колгоспний двір, що унеможливлює визначити частку спадкодавця у ньому. Вимоги щодо встановлення факту належності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Городенківської районної ради Івано-Франківської області 12.12.1988 на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради №148 від 10.08.1988, визнають в повному обсязі. Водночас мають заперечення щодо розміру частки ОСОБА_1 у спадквому майні, а тому керуючись ст. 193 ЦПК України, бажають подати суду зустрічну позовну заяву. Аналізуючи документи, подані позивачем за первісним позовом, станом на 15 квітня 1991 року (на час припинення існування колгоспного двору) в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими всі члени нашої сім`ї: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тато, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 мама (відповідач за зустрічним позовом), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач зустрічного позову, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач зустрічного позову. Тобто, всім членам колгоспного двору належать рівні частки по 1/4 будинковолодіння за вищевказаною адресою. А тому, вважають, що ОСОБА_1 має оформити право власності на 1/4 частину будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та на 1/4 частину, як член колишнього колгоспного двору. Всього їй мала б належати 1/2 частина спадкового господарства. А позивачі за зустрічною позовною заявою (відповідачі первісного позову) претендують на частки, як члени колгоспного двору по 1/4 кожному.

Ухвалою від 24 червня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (справа №342/713/24, провадження №2/342/483/2024) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом (справа № 342/713/24, провадження №2/342/413/2024), присвоєно об`єднаній справі № 342/713/24, провадження №2/342/413/2024.

Ухвалою суду від 21 серпня 2024 року клопотання представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвоката Бундзяк У.М. про витребування доказів - задоволено. Витребувано у ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" (78200, Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Переяславська, 2) належним чином завірену копію Інвентаризаційної справи житлового господарства за адресою: АДРЕСА_1 . Оголошено перерву у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року клопотання представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвоката Бундзяк У.М. - задоволено. Залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, в якості співвідповідача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована по АДРЕСА_4 . Підготовче засідання відкладено до 30 вересня 2024 року, 09 год. 45 хв., яке провести в приміщенні Городенківського районного суду (зал судових засідань № 2), викликати учасників справи.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року клопотання представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвоката Бундзяк У.М. про витребування доказів - задоволено. Витребувано у ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" (вул. Степана Бандери, 77 м.Івано-Франківськ) належним чином завірену копію Інвентаризаційної справи житлового господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Призначені підготовчі засідання неодноразово відкладалися у зв`язку з неявкою учасників справи, з об`єднанням позовів, для витребування доказів та ненадходженням витребуваних документів.

30 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.45 год. 15 січня 2025 року в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Призначене судове засідання 15 січня 2025 року було відкладено на 09.00 год. 04 лютого 2025 року, у зв`язку з неявкою відповідачів (позивачів за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання.

Учасники справи в судове засідання 04 лютого 2025 року не з`явилися.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвокат Бундзяк У.М. до суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити без позивача та представника.

Відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до суду надіслали заяви, в яких просили судовий розгляд справи проводити без них. Заявлені вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 до суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без неї; позовні вимоги позивача за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом визнає в повному обсязі, претензій до спадкового майна не має; частки члена в колгоспному дворі, що входить до спадщини після смерті тата, не має.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

П.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У виданому 12 грудня 1988 року Виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області Свідоцтві на право особистої власності на домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_3 , зазначено, що в цілому домоволодіння, що складається із житлового будинку та господарських будівель і споруд дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_9 ; свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10 серпня 1988 року.

ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", на виконання ухвали суду, листом повідомило, що інвентаризаційна справа на будинок АДРЕСА_1 в архівах ОКП «Коломийське МБТІ», відсутня.

ОКП "Івано-Франківське ОБТІ", на виконання ухвали суду, листом повідомило, що Коломийський район Івано-Франківської області не відноситься до зони обслуговування ОКП «Івано-Франківське обласне БТІ» та рекомендовано звернутися із даного приводу до ОКП «Коломийське МБТІ».

Вулицю Піонерська № 14, що в с. Воронів була переіменована на АДРЕСА_1 згідно рішення 7-ої сесії Незвиської сільської ради XXI-го демократичного скликання від 04.09.1991, що доводиться довідкою № 9/131 від 26.04.2024, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 р. нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_3 належить голові колгоспного двору ОСОБА_9 відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 12.12.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.88 р., реєстровий № 137.

Ксерокопіями по господарських книг Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, наданих Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, доводиться, що в господарстві, що знаходиться в АДРЕСА_1 , проживали:

-за 1971-1973 р.р.: ОСОБА_10 , голова сім`ї, 1909 р.н., ОСОБА_11 , дружина, 1918 р.н., ОСОБА_12 , дочка, ОСОБА_13 , внука, 1972 р.н.;

-за 1987-1990 р.р.: ОСОБА_5 , голова сім`ї, 1946 р.н., ОСОБА_1 , дружина, 1950 р.н., ОСОБА_13 , дочка, 1972 р.н., 1990 р. виписалася в м. Київ на навчання, ОСОБА_2 , син, 1975 р.н., ОСОБА_14 , дочка, 1986 р.н.;

-за 1991-1995 р.р.: ОСОБА_5 , голова сім`ї, 1946 р.н., ОСОБА_1 , дружина, 1950 р.н., ОСОБА_13 , дочка, 1972 р.н., 1990 р. виписалася в м. Київ на навчання, ОСОБА_2 , син, 1975 р.н., ОСОБА_14 , дочка, 1986 р.н.;

-за 1996-2000 р.р.: ОСОБА_5 , голова сім`ї, 1946 р.н., ОСОБА_1 , дружина, 1950 р.н., ОСОБА_14 , дочка, 1986 р.н.;

-за 2016-2020 р.р.: ОСОБА_5 , голова сім`ї, ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а/з № 4 від 21.01.2019, ОСОБА_1 , дружина, ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був головою колгоспного двору домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 9/241 від 19.08.2024, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

В житловому будинку в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 були зареєстровані такі члени сім`ї: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова господарства, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка. Дане господарство належало до суспільної групи колгоспний двір, що доводиться довідкою № 9/130 від 26.04.2024, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області не проживав і майна у власності на території села не мав, що вбачається із довідки № 9/240 від 19.08.2024, виданої Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

У свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 , виданому 08.08.1968, зазначено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , його батьками є ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Як вбачається із копії рішення двадцять першої сесії сільської ради третього демократичного скликання Незвиської сільської ради від 26.02.2002 р. № 12/19 «Про відведення в натурі земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) та видачу державного акта на право приватної власності на землю жителю с. Воронів ОСОБА_5 », жителю с. Воронів ОСОБА_5 виділено земельну ділянку у розмірі земельної частки (паю) умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату № 0063704.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 72 років в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, про що 21 січня 2019 року складено відповідний актовий запис № 4, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 21 січня 2019 року Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Згідно інформації, розміщеної на інтернет-сайті «YouControl», 18.12.2023 внесено запис 1 001 071 13 про державну реєстрацію припинення юридичної особи Городенківської районної ради, .

Зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності спадкодавцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Городенківської районної ради народних депутатів 12 грудня 1988 року на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 148 від 10 серпня 1988 року на ім`я « ОСОБА_9 ». Внести зміни у вищезгадане свідоцтво неможливо.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як встановлено судом, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_5 , належав на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_5 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 383745851 від 20.06.2024, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За домогосподарством в АДРЕСА_1 згідно по господарської книги № 7 особовий рахунок № НОМЕР_3 закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміром 0,2000 га, що доводиться довідкою № 9/141 від 07.05.2024, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1982 році, господарські будівлі і споруди в 1982 та 1990 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 84 від 09.05.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 09.05.2024 становить - 120 000 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" передбачено, що Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Ксерокопіями по господарських книг Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, наданих Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, доводиться, що в господарстві, що знаходиться в АДРЕСА_1 , проживали:

-за 1987-1990 р.р.: ОСОБА_5 , голова сім`ї, 1946 р.н., ОСОБА_1 , дружина, 1950 р.н., ОСОБА_13 , дочка, 1972 р.н., 1990 р. виписалася в м. Київ на навчання, ОСОБА_2 , син, 1975 р.н., ОСОБА_14 , дочка, 1986 р.н.;

-за 1991-1995 р.р.: ОСОБА_5 , голова сім`ї, 1946 р.н., ОСОБА_1 , дружина, 1950 р.н., ОСОБА_13 , дочка, 1972 р.н., 1990 р. виписалася в м. Київ на навчання, ОСОБА_2 , син, 1975 р.н., ОСОБА_14 , дочка, 1986 р.н.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області була зареєстрована в житловому будинку в АДРЕСА_1 , в 1990 році виписана у м. Київ на навчання, що стверджується довідкою № 9/239 від 19.08.2024, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

В житловому будинку в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 були зареєстровані такі члени сім`ї: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова господарства, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка. Дане господарство належало до суспільної групи колгоспний двір, що доводиться довідкою № 9/130 від 26.04.2024, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , після реєстрації шлюбу 30.04.2011 з ОСОБА_17 , 1984 року народження, присвоєно прізвище « ОСОБА_18 », що вбачається із копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 , виданого 30.04.2011.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після реєстрації шлюбу 25.03.1995 з ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , присвоєно прізвище « ОСОБА_20 », що доводиться актовим записом про шлюб, сформованим ДП «Дія».

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належав по 1/5 частці колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , яка не втратила право на частку в майні, яке належало колгоспному двору, оскільки протягом трьох років підряд (в цей строк включається час перебування на навчанні з 1990 року), до 15 квітня 1991 року, проживала в даному домогосподарстві.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 72 років в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, про що 21 січня 2019 року складено відповідний актовий запис № 4, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 21 січня 2019 року Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований в житловому будинку в АДРЕСА_1 і на момент його смерті була зареєстрована його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що доводиться довідкою № 9/140 від 07.05.2024, виданою Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що ОСОБА_5 , 1946 року народження та ОСОБА_23 , 1950 року народження, були подружжям, одружилися 21.11.1971, стверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5 , виданого 21.11.1971.

Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 65/2024 (номер у Спадковому реєстрі №72062588), заведену після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі заяви спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_1 про видачу свідоцтва на спадщину за законом.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину після його смерті є його дружина - ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом).

До складу спадщини ОСОБА_5 входить 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні ОСОБА_1 до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , державний нотаріус Капріян С.В. відмовила, у зв`язку із тим, що: 1) дане господарство відносилось до колгоспного двору та кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не визначені; 2) в свідоцтві на право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Городенківської районної ради Івано-Франківської області 12 грудня 1988 року виявлено, що головою колгоспного двору є ОСОБА_9 , а згідно свідоцтва про смерть, виданого 21 січня 2019 року, прізвище, ім`я та по батькові померлого зазначено як ОСОБА_5 , що не дає можливості встановити факт належності оригіналу вищевказаного документу померлому із-за розбіжності прізвищ спадкодавця, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1130/02-31 від 30.04.2024.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Згідно п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

З матеріалів справи вбачається, що спірний спадковий житловий будинокз господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5 ; ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 належала частка в спадковому житловому будинку по 1/5 частці кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_1 .

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору та наявною помилкою у Свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, виданому виконкомом Городенківської районної ради народних депутатів 12 грудня 1988 року на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 148 від 10 серпня 1988 року щодо прізвища власника, ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частинами 1 та ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦПК України).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦПК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Судом встановлено, що частки у майні колгоспного двору належатьвідповідачам (позивачам за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належні їм частки у майні колгоспного двору.

Відповідач ОСОБА_24 , яка теж є колишнім членом колгоспного двору, на даний час може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном та її право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у неї немає перешкод в оформленні права власності на належне їй майно. Крім того, подані ОСОБА_25 заяви, в яких зазначено, що вона позовні вимоги позивача за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом визнає в повному обсязі, претензій до спадкового майна не має, частки члена в колгоспному дворі, що входить до спадщини після смерті тата, не має, суд не розцінює, як відмову від належної їй частини житлового будинку в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 347 ЦК України.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме слід: встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Городенківської районної ради народних депутатів 12 грудня 1988 року на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 148 від 10 серпня 1988 року на ім`я « ОСОБА_9 »; за позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) визнати право власності на 2/5 частки житлового будинкуз господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки1/5 частка успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_5 а в порядку спадкування за законом та 1/5 частка даного житлового господарства належала їй як колишньому члену колгоспного двору. В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а саме за відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/5 частку житлового будинкуз господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , щоналежала йому як колишньому члену колгоспного двору. В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, а саме за відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/5 частку житлового будинкуз господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , щоналежала їй як колишньому члену колгоспного двору. В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 331, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297, 355-356, 368-370, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Городенківської районної ради народних депутатів 12 грудня 1988 року на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 148 від 10 серпня 1988 року на ім`я « ОСОБА_9 ».

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на 2/5 частки житлового будинкуз господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позовОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати заОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , право власності на 1/5 частку житлового будинкуз господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині зустрічного позовуОСОБА_2 відмовити.

Зустрічний позовОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати заОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на 1/5 частку житлового будинкуз господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині зустрічного позовуОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасники справи:

-позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ;

-відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ;

-відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 ;

-відповідач ОСОБА_4 , жителька АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 .

Судове рішення складено 04.02.2025.

Суддя: Федів Л. М.