Провадження № 4-с/686/6/25
УХВАЛА

30 січня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю стягувача ОСОБА_1

представника ДВС Ліщука ЮВ.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Хмельницький справу за скаргою ОСОБА_1 на дії органу примусового виконання,

встановив:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії органу примусового виконання, в обґрунтування якого вказав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.04.2019 року у справі 686/25400/18-ц стягнуто з скаржника, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. щомісячно, і на виконання рішення суду скаржником регулярно платились аліменти.

За результатом звернення боржника, у листопаді 2024 року отримано складену державним виконавцем довідку-розрахунок про стан заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом, згідно з якою, станом на 01.11.2024 року в ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 48 345,23 грн.

Зі складеним державним виконавцем розрахунком боржник не згоден, оскільки аліменти сплачувалися ним у повному обсязі та без зволікань. Крім цього, ОСОБА_1 надавалися державному виконавцю копії платіжних документів щодо належної сплати аліментів, однак більшість із наданих квитанцій необґрунтовано не враховано державним виконавцем.

15.11.2024 ОСОБА_1 отримано відповідь за №25.16 від 08.11.2024 на адвокатський запит, якою державний виконавець підтверджує надання до виконавчого провадження, як платіжних доручень, так і банківських виписок. Проте, у наданій відповіді державний виконавець не зазначає, які саме виписки та квитанції не враховані при здійсненні вказаного розрахунку. Також скаржнику роз`яснено, що ним не доведено, що призначення платежів «сплата аліментів».

Тому, посилаючись на вказані обставини, скаржник просив суд визнати неправомірним розрахунок заборгованості по аліментам, складений Начальником Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Оксаною Закревською у виконавчому провадженні №59551462 станом на 01.11.2024 у розмірі 48345.23 грн. та зазначити про врахування платежів, які були ним сплачені в якості аліментів на ім`я стягувача із за кордону.

В судове засідання представник скаржника, скаржник не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку, представник скаржника подала клопотання про розгляд справи за відсутності скаржника та його представника, вимоги скарги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги скарги не визнала, суду пояснила, що сплачені боржником кошти направлені на утримання другої спільної дитини, а не на виконання рішення суду, домовленості щодо зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості по аліментах не має, в задоволенні скарги просить відмовити.

Представник ДВС в судовому засіданні вимоги скарги не визнав, надав відзив на скаргу де вказав, що згідно здійсненого державним виконавцем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за вказаним виконавчим провадження станом на 01.11.2024 року складала 48345,23 грн., станом на 01.12.2024 року становить 43809,89 грн. Боржник жодним чином до моменту надходження адвокатського запиту не повідомляв державного виконавця про сплату аліментів на користь ОСОБА_1 , а також про своє працевлаштування в жовтні 2024 року в ТОВ «АЙСОЛАР». Долучені адвокатом Котік О.С. до адвокатського запиту від 07.11.2024 року та заявлені як «чеки» сканкопії платіжних документів невідомого походження іноземною мовою, не є належним підтвердженням сплати ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_1 , а тому не можуть бути відображені державним виконавцем в розрахунку. Стягнення та обрахунок заборгованості по аліментах здійснюється у національній валюті України «Гривня» відповідно до ухваленого Рішення суду, із зазначенням у платіжних документах відповідного призначення «аліменти», державний виконавець не вправі самостійно визначати призначення коштів із сумнівних документів та зараховувати це як сплату аліментів.

28.11.2024 року на адресу стягувача ОСОБА_1 направлено письмовий запит, про те, чи отримано/не отримано, повністю/частково в рахунок аліментів за вказаним виконавчим провадженням на утримання доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , платежі:

RIA від 12.10.2023 року на суму 1000,00 ЄВРО, що як стверджує ОСОБА_1 еквівалентно 39601,00 грн.;

RIA від 11.12.2023 року на суму 500,00 ЄВРО, що як стверджує ОСОБА_1 еквівалентно 19800,50 грн.;

Згідно наданою ОСОБА_1 заявою від 02.12.2024 року вона не підтверджує що ці грошові кошти є аліментами на утримання доньки ОСОБА_2 , а перекази мали інше цільове призначення, кошти були спрямовані на утримання другої спільної дитини із ОСОБА_1 , просить в задоволенні скарги відмовити.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.04.2019 року у справі 686/25400/18-ц стягнуто з скаржника, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_2 , 25.02.2018 у розмірі 1000 грн. щомісячно.

На виконанні у Ізяславському відділі державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 26.05.2023 року перебуває виконавче провадження №59551462 відкрите 16.07.2019 та 24.05.2023 передане з Білогірського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в зв`язку з ліквідацією даного відділу, щодо примусового виконання виконавчого листа №686/25400/18-ц виданого 03.04.2019 Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 1000,00 грн., що становить не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за вказаним виконавчим провадження станом на 01.11.2024 року складала 48345,23 грн., станом на 01.12.2024 року становить 43809,89 грн.

07.11.2024 адвокат Котік О.С. в інтересах ОСОБА_1 звернулась із адвокатським запитом щодо скасування розрахунку заборгованості та врахування здійснених ОСОБА_1 платежів згідно квитанцій :

RIA від 12.10.2023 року на суму 1000,00 ЄВРО, що еквівалентно 39601,00 грн.;

RIA від 11.12.2023 року на суму 500,00 ЄВРО, еквівалентно 19800,50 грн.

Листом від 08.11.2024 № 16-28/66613 державний виконавець О.Закревська відмовила у здійсненні перерахунку заборгованості по аліментах.

Не погоджуючись із розрахунком заборгованості по аліментах, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, необхідно розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до статті 447 ЦПК України (в редакції на час звернення із скаргою) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої, пункту 1) частини другої статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 71 Закону № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 71 Закону 1404-VIII виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача.

У пункті 4 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) зазначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону 1404-VIII).

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів визначається процесуальним законом.

ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19.

Заявник із розрахунком заборгованості не погоджується, оскільки державним виконавцем безпідставно на думку боржника не враховано квитанції RIA від 12.10.2023 року на суму 1000,00 ЄВРО, що еквівалентно 39601,00 грн.; RIA від 11.12.2023 року на суму 500,00 ЄВРО, еквівалентно 19800,50 грн.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року в справі № 642/6906/16-ц суди дійшли висновків, що відсутність інших, окрім аліментних, грошових зобов`язань між стягувачем та боржником, відсутність відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником, а також неможливість самостійно вказувати призначення платежу у таких грошових переказах може свідчити про добровільне виконання боржником свої обов`язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Згідно заяви ОСОБА_1 від 02.12.2024 , остання пояснила, що кошти згідно квитанцій від 12.10.2023 та від 11.12.2023 спрямовані на утримання другої спільної дитини, домовленості щодо спрямування вказаних коштів на погашення заборгованості по сплаті аліментів на дитину за рішенням суду не було, а отже ці грошові перекази не свідчать про добровільну сплату боржником ОСОБА_1 аліментів та підставно не були враховані державним виконавцем під час розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Враховуючи вищевикладене, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 447-451, 353 ЦПК України, ст.ст. 194 Сімейного кодексу, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії органу примусового виконання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали 04.02.2025.

Суддя: