ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 674/779/23

Провадження № 22-ц/820/17/25

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Демчук В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №674/779/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Наталюком Назаром Миколайовичем, на ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 квітня 2024 року (суддя Посунько Г.А.) про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Пенсійного фонду України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача голова комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області Рокицький Володимир Володимирович про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду і позовом, в якому просив суд скасувати наказ №113-к від 12 квітня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади в.о. начальника Дунаєвецького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області; поновити ОСОБА_1 на посаді рівнозначній на день звільнення, а саме в.о. начальника Дунаєвецького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області) з 19.04.2023 та внести відповідні записи в трудову книжку; стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, правонаступником якого є ГУ ПФУ в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення та по день ухвалення рішення судом з розрахунку 900 грн на день з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів; стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, правонаступником якого є ГУ ПФУ в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - голову комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області Рокицького В.В. до участі у справі.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2023 року залучено до участі у справі співвідповідача Пенсійний фонд України.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 квітня 2024 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Хмельницькій області, ПФУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача голова комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області Рокицький В.В. про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Наталюк Н.М., оскаржив її в апеляційному прядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що даний спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Апелянт зауважує, що він, перебуваючи у трудових відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області, не був державним службовцем, займана ним посада не належить до посад публічної служби, відтак він не здійснював службову діяльність і не був звільнений з публічної служби у розумінні статті 19 КАС України. Спір між сторонами виник у трудових правовідносинах, не пов`язаних з проходженням публічної служби, отже є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства. За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про закриття провадження у цивільній справі. Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 22 листопада 2023 року в справі № 188/741/23, а також в ухвалі Верховного Суду від 15 лютого 2024 року №758/4455/23. В судовому засіданні сторона позивача заперечувала проти задоволення клопотання відповідача про закриття провадження в даній цивільній справі, оскільки, згідно частини 3 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Таким чином, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Наталюк Н.М., просить колегію суддів скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу, ГУ ПФУ в Хмельницькій області погоджується із висновками суду першої інстанції та просить в задоволені апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. Відповідач зазначає, що ФСС України припинено і апелянт фактично вимагає поновлення (переведення) його на посаду державної служби в ПФУ, як правонаступника УВД ФССУ у Хмельницькій області і для вирішення позовних вимог позивача, зокрема, про відшкодування шкоди заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, відтак суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо необхідності вирішення цього спору в межах публічно-правових відносин. Посилання апелянта на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 справі № 815/6096/17, від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, від 06.02.2019 у справі №146/885/17-ц, від 05.06.2019 у справі №686/23445/17 є безпідставним, так як у вказаних справах та у справі, що розглядається, різні фактичні обставини справи та предмет спору. Відповідач звертає увагу суду на те, що Верховний Суд у постанові від 18.12.2023 у справі №442/3240/23 дійшов висновку, що спір, з вимогами про поновлення на посаді аналогічній або рівнозначній тій, яку обіймав колишній працівник УВД ФСС України в ПФУ, як правонаступнику УВД ФСС України, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 01 липня 2024 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 23 січня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Учасники справи до суду не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача Наталюка Н.М. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника.

Положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював за строковим трудовим договором на посаді начальника Дунаєвецького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області: з 01 серпня 2017 року по 14 грудня 2017 року, з 15 грудня 2017 року по 31 січня 2018 року, з 01 лютого 2018 року по 31 січня 2019 року, з 01 лютого 2019 року по 31 січня 2020 року, з 03 лютого 2020 року по 02 лютого 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 працював за строковим трудовим договором на посаді виконуючого обов`язки начальника Дунаєвецького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області з 03 лютого 2021 року по 02 квітня 2021 року, з 05 квітня 2021 року по 18 квітня 2023 року (т.1 а.с. 12-25).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1442 "Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України" припинено з 01 січня 2023 року Фонд соціального страхування України та територіальні управління виконавчої дирекції Фонду шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, утворено, зокрема, комісію з реорганізації управління виконавчої дирекції ФСС України в Хмельницькій області, призначено голову комісії, на якого покладено обов`язок забезпечити дотримання трудового законодавства щодо гарантій прав працівників Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду.

16 січня 2023 року головою комісії з реорганізації УВД ФССУ в Хмельницькій області видано наказ №12-к «Про попередження працівників управляння виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області про наступне їх вивільнення» (т.1 а.с.172-173).

16 січня 2023 року головою комісії з реорганізації УВД ФССУ в Хмельницькій області видано наказ №13-к «Про скорочення чисельності та штату працівників відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області», відповідно до якого наказано: скоротити увесь штат та усю чисельність працівників, визначених штатними розписами відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області з 18 квітня 2023 року, відповідно до переліку, зокрема, Дунаєвецьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області (п. 1); відділу по роботі з персоналом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області: з дотриманням порядку і термінів, встановлених вимогами ст. 49-2 КЗпП України, персонально попередити працівників усіх відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області про скорочення чисельності та штату працівників, та про наступне їх звільнення (п. 2.3) (т.1 а.с.174-175).

Наказом голови комісії з реорганізації УВД ФСС України в Хмельницькій області від 12 квітня 2023 року № 113-к позивача ОСОБА_1 звільнено з посади виконуючого обов`язки начальника Дунаєвецького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників (т.1 а.с.171).

Підставою для звільнення позивача були наказ комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16 січня 2023 року № 9-ОД "Про скорочення чисельності та штату працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України" та наказ комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області від 16 січня 2023 року № 13-к "Про скорочення чисельності та штату працівників відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області".

З огляду на вищенаведене, судом першої інстанції вірно встановлено, що УВД ФССУ у Хмельницькій області припинено та реорганізовано шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, як правонаступника.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що цей спір не належить до юрисдикції загального суду і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується із таким висновком районного суду, адже він відповідає вимогам процесуального законодавства.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні керуватися суттю права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявленими вимогами, характером спірних правовідносин, змістом та юридичною природою обставин у справі. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 520/13190/17 (провадження № 11?1066апп18), від 27 листопада 2018 року у справі № 820/3534/17 (провадження № 11-870апп18).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду послідовно зазначала, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (див. постанови від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22), від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22), від 23 листопада 2021 року у справі № 641/5523/19 (провадження № 14-178цс20) та інші).

Будь-які трудові правовідносини мають приватноправову природу, оскільки виникають на добровільній основі між двома рівноправними суб`єктами на підставі трудового договору. Підпорядкування працівника роботодавцеві в межах цих відносин має договірний, а не адміністративний характер.

Єдиний виняток це правовідносини щодо проходження публічної служби, зокрема державної служби. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 623/1656/16-ц (провадження № 14-405цс19) зазначила: «Публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 814/2514/17 (провадження № 11-1472апп18) вказано: «Для набуття спором ознак публічно-правового в контексті статті 19 КАС України спірні правовідносини мають безпосередньо випливати з перебування особи на посаді, яка віднесена до публічної служби, та здійснення нею службової діяльності. […] Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що спір у правовідносинах, які виникають із трудових відносин, не пов`язаних з проходженням публічної служби, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/6612/17 (провадження № 11?1196апп18)».

Вирішення питання про те, чи є правовідносини, пов`язані з визнанням незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з набранням чинності Законом України від 21 вересня 2022 року № 2620-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 2620-ІХ), яким вирішено припинити Фонд та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року, приватноправовими чи публічно-правовими, залежить, зокрема, від змісту та характеру правовідносин, суб`єктного складу, наявності підстав для виникнення зобов`язань та умов їх виконання щодо працевлаштування вивільненого працівника на публічну службу, а також мети, якої хоче досягти звільнений працівник, звернувшись до суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 грудня 2023 року у справі № 442/3240/23-ц (провадження № 61-15536св23) сформулював висновок про адміністративну юрисдикцію спорів в аналогічних справах з огляду на публічне правонаступництво між Фондом і Пенсійним фондом України. Касаційний суд зазначив, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва; під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі. Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 524/4478/17, від 20 лютого 2019 року у справі № 826/16659/15.

Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.

Згідно з частиною 2 статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи (частина 3 статті 49-2 КЗпП України).

Відповідно до норм статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У справі, яка переглядається, спір виник між позивачем (фізичною особою) та Пенсійним фондом України як правонаступником Фонду соціального страхування України щодо недотримання Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області процедури вивільнення позивача у зв`язку зі скороченням всього штату працівників у процесі приєднання Фонду соціального страхування України до Пенсійного фонду України.

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених прав у зв`язку із звільненням без дотримання відповідачем обов`язку щодо його подальшого працевлаштування на вакантних посадах в органах Пенсійного фонду України, який є правонаступником УВД ФССУ в Хмельницькій області.

20 червня 2023 року до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення Фонду.

Позивач визначив спосіб задоволення позову як поновлення на роботі, оскільки втратив свою посаду в результаті реорганізації Фонду соціального страхування України шляхом приєднання його до Пенсійного фонду України, що не вважається ліквідацією.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2024 року у справі № 712/4776/23 (провадження № 61-13644сво23) зазначила, що «внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України відбулося специфічне правонаступництво, за якого згідно з ухваленим Верховною Радою України Законом № 2620-ІХ Фонд як юридична особа приватного права припинилася, однак його повноваження, що стосувалися чутливої для держави сфери загальнообов`язкового державного соціального страхування, набув Пенсійний фонд України як юридична особа публічного права та центральний орган виконавчої влади, що також був наділений функціями у сфері загальнообов`язкового державного страхування (пенсійне страхування); спори, які пов`язані із поновленням працівників, звільнених внаслідок реорганізації Фонду та його виконавчої дирекції шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, на посадах, вакантний перелік яких віднесено до посад державної служби в органах Пенсійного фонду України, стосуються прийняття на публічну службу та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства».

Відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене суд першої інстанції встановивши, що спірні правовідносини стосуються проходження позивачем публічної служби, між сторонами у справі виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства прийшов до вірного висновку про закриття провадження у справі.

Аргументи скарги, щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про закриття провадження у справі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для позивача, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням судом норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Наталюком Назаром Миколайовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2025 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай