ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18943/24

Провадження № 22-ц/820/110/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представника відповідача Ленчика В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року (суддя Павловська А.А.).

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження №0000043 в порядку ст. 23 та ст. 1174 ЦК України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В обґрунтування позову зазначав, що в провадженні слідчих Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження №0000043, яке порушене за його заявою, а відомості внесено в ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду.

Вказував, що внаслідок неефективного розслідування, яке триває з 2017 року, кримінальної справи особами, які здійснюють свої офіційні повноваження, порушено його права та завдано моральної шкоди. Надмірна тривалість досудового розслідування призвела до моральних страждань, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації. Тому, вважає, що має право на компенсацію від Держави Україна за невиконання державою свого позитивного зобов`язання щодо проведення ефективного розслідування злочину, де він є потерпілим.

Посилається на те, що порушення прав позивача зафіксовано як в незаконних постановах про закриття кримінального провадження, так і в постановах наглядових прокурорів, які свавільно відмовляють в задоволенні його клопотань, так і в рішеннях суду, оригінали яких знаходяться в матеріалах як наглядового так і кримінального провадження №0000043.

Враховуючи викладене вище, позивач просив суд стягнути з Держави Україна десять мільйонів моральної шкоди, завданої йому порушенням його права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження №0000043 в порядку ст. 23 ЦК України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на ненадання належної правової оцінки наданим позивачем доказів та правовим позиціям Верховного Суду в подібних правовідносинах, застосування оціночних суджень в рішенні суду при повному нехтуванні діючого законодавства України, законів логіки та здорового глузду. Вказує, що судом першої інстанції не виконано мети цивільного судочинства, порушене право позивача суд не захистив, не забезпечив належного відшкодування.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу Офіс Генерального прокурора просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

В судовому засіданні представник відповідача Офісу Генерального прокурора Ленчик В.М. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 14.11.2017 до Хмельницької місцевої прокурора тури надійшла ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2017 про внесення відомосте й в ЄРДР за заявою ОСОБА_1 щодо невиконання судового рішення Хмельницького окружного адміністративного суду Хмельницької області №2270/14181/11 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Хмельницькій області, посадовими особами Хмельницького МВ УМВС України у Хмельницькій області, посадовими особами УДМС у Хмельницькій області. 14.11.2017 відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043.

Постановою слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Зеленюка Д.В. від 04.07.2024 зазначене кримінальне провадження №0000043 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.24-28).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокре ма, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктами 2-3 ч.2 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується: незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

За змістом ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач, посилаючись на надмірну тривалість досудового розслідування кримінального провадження №0000043, не довів належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральної шкоди та її розмір, а також причинно-наслідкового між шкодою та бездіяльності відповідача, що є його процесуальним обов`язком. А тому, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для її відшкодування за рахунок держави.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на доведеність вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення у справі.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо вирішення спору.

Інші доводи апеляційної скарги висновок суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 січня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай