Справа № 303/4094/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 лютого 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2024 року у складі судді Курах Л.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства повернуто заявнику.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заяву про встановлення факту батьківства подано та підписано апелянтом особисто, без участі представника. Зазначає, що після отримання ухвали про залишення заяви без руху апелянт звернулася з метою отримання правової допомоги до адвоката, який роздрукував їй заяву про усунення недоліків, яку вона поспіхом підписала, оскільки спішила до дитини, не звернувши увагу на дані особи, зазначеної в кінці заяви, та особисто подала через канцелярію суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому ЦПК України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом/заявою до суду.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту батьківства, яка скріплена її особистим підписом.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявнику строк протягом п`яти з дня отримання ухвали для усунення недоліків, визначених мотивувальною частиною цієї ухвали.

22 травня 2024 року до суду першої інстанції на виконання вимог ухвали від 14 травня 2024 року надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Повертаючи заяву, суддя суду першої інстанції виходив з того, що подана заява про усунення недоліків підписана ОСОБА_2 , однак до неї не було надано документів, що підтверджують повноваження останнього на звернення до суду із заявою в інтересах ОСОБА_1 , відповідно, підписання даної заяви, а тому вважав, що заявник не усунула недоліки у встановлений судом строк, які були зазначені в ухвалі від 14 травня 2024 року.

Однак, з таким висновком не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, у рішенні від 25 січня 2000 року у справі «Miragall Escolano and Othersv. Spain» («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», заяви №38366/97, №38688/97, №40777/98, №40843/98, №41015/98, №41400/98, №41446/98, №41484/98, №41487/98, №41509/98) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Perez de Rada Cavaniles v. Spain» («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», заява №3256-57) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також із положень Конвенції щодо реалізації права на доступ до суду, повернення цивільного позову або залишення його без розгляду з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Суд першої інстанції, повертаючи подану ОСОБА_1 заяву, мотивує це тим, що заява про усунення недоліків підписана адвокатом Пензеником В.І., повноваження якого належним чином не підтверджені, а відтак така ним не приймається до уваги.

Разом з тим, оскаржуючи в апеляційному порядку ухвалу про повернення заяви, ОСОБА_1 стверджує, що хоча заява про усунення недоліків була роздрукована адвокатом Пензеником В.І., до якого вона звернулася за отриманням правової допомоги та ініціали якого було зазначено в кінці тексту заяви, проте її підписано та здано до канцелярії суду першої інстанції особисто апелянтом.

Колегія суддів вважає слушними доводи апелянта, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2024 року до суду першої інстанції надійшла заява про усунення недоліків, де заявником зазначено ОСОБА_1 . До вказаної заяви додано копію Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, а також копію поштового конверта з трек-номером 032, надісланого заявнику судом першої інстанції, які засвідчені особистим підписом ОСОБА_1 . Аналогічний підпис міститься також і в поданій заяві про усунення недоліків навпроти даних особи підписанта, а саме «Представник заявника ОСОБА_1 , адвокат В. Пензеник».

Отже, заявник підтвердила власне волевиявлення щодо усунення недоліків заяви про встановлення факту батьківства та необхідності розгляду судом поданої нею заяви.

Таким чином, у даному випадку повернення заяви про встановлення факту батьківства з підстав, наведених в оскаржуваному судовому рішенні, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права заявника на доступ до правосуддя, проголошеного статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом та положень статті 15 ЦК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, очевидним стає висновок про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав та інтересів, у тому числі в спірних правовідносинах.

Отже, у суду першої інстанції не було достатніх і обґрунтованих підстав для повернення заяви ОСОБА_1 , останній належним чином не було забезпечено реалізацію права на доступ до правосуддя, а тому за наведених вище підстав оскаржуване судове рішення не може вважатися законним та обґрунтованим.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду першої інстанції щодо повернення заяви є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 368, 374, 379, 381-384, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2025 року.

Головуючий:

Судді: