№ 2/183/4666/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2025 року м. Самар Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Болкарьової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд
04 листопада ОСОБА_1 звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду.
В обґрунтування позову позивач зазначила те, що 04 листопада 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від спільного проживання подружжя має трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 12 жовтня 2022 року, серії НОМЕР_3 від 08 квітня 2021 року, серії НОМЕР_4 від 12 жовтня 2022 року, серії НОМЕР_5 від 22 травня 2018 року відповідно. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року шлюб між сторонами був розірваний. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В силу своїх можливостей позивачка піклується про дітей, які проживають разом з нею, що підтверджується актом перевірки фактичного проживання, згідно якого ОСОБА_1 разом з чоловіком та дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживають в квартирі АДРЕСА_1 . Відповідач на сьогоднішній день коштів на утримання дітей не надає, але при цьому має реальну можливість це робити. Оскільки він працездатний, інших утриманців не має, тому позивач звернулась з вказаним позовом до суду.
Відповідачем відзиву на позов не надано.
Ухвалою суду від 15 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 30 грудня 2024 року постановлено розглядати цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив
Згідно з ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, висновує таке.
04 листопада 2009 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 40, що підтверджується наданим у копії свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 18).
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 був розірваний (а.с. 15-17)

ОСОБА_9 та ОСОБА_2 є батьками дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого повторно 08 квітня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 12 жовтня 2022 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 12 жовтня 2022 року та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 22 травня 2018 року (а.с. 10-13).

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_9 07 березня 2023 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07 березня 2023 року.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.

За змістом статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлений факт проживання неповнолітніх дітей разом з позивачем. Доказів, на підтвердження наявності домовленості між позивачем та відповідачем з приводу виконання відповідачем обов`язку утримувати дітей, змісту такої домовленості та, як наслідок її невиконання та несплати аліментів відповідачем суду не надано.

За ч. 1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Судом установлено, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою інших доказів суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання його дітей. Відомостей про те, що на утриманні відповідача перебувають інші діти суду не надано.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, того, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі досягнуто не було, відповідач є працездатним, не надано доказів на підтвердження наявності інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів, того, що витрати відповідача перевищують його заробіток (дохід), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 04 листопада 2024 року та до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 04 листопада 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , електронна пошта: відсутня).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , електронна пошта: невідома).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з моменту отримання ним копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 03 лютого 2025 року.

Суддя І.Г.Дубовенко