Провадження № 2/582/259/24
Справа № 582/899/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2025 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді -Яковенко Н.М.,

за участю секретаря - Ярмоленко А.І.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Міщенка О.М. ,

розглядаючи у залі суду смт Недригайлів у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, органу опіки та піклування виконавчого комітету Коровинської сільської ради Роменського району Сумської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_4 , у якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог позивача представник зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на час ухвалення рішення розірвано. Сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач, мати неповнолітнього сина, з 2022 року разом з чоловіком та дитиною не проживає, сином не цікавиться та не спілкується з ним, не приймає участі у його вихованні та не надає жодної допомоги на його утримання. Оскільки відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виховання та утримання їх спільного сина, позивач просить позбавити її батьківських прав.

Ухвалою суду від 19.07.2024 року відкрито загальне провадження у справі за вказаним позовом.

Ухвалою суду від 23.12.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач ОСОБА_1 також пояснив, що 10.09.2024 шлюб між ним та відповідачем розірвано. З 2022 року відповідач ні з ним, ні з сином не спілкується, сина не відвідує, ніякої допомоги на його утримання дитини не надає, аліменти із неї не стягуються.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання по розгляду справи була повідомленою належним чином, із заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Відзиву на позов не надавала. 29.10.2024 від відповідача надійшла до суду заява, у якій вона просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнає (а.с.60).

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Разом з тим, суд враховує, що заява відповідача ОСОБА_4 про визнання позову не може слугувати підставою для його задоволення, оскільки згідно ч. 3 ст. 155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Вказане узгоджується з висновком Верховного суду у справі № 401/1944/22 від 10.11.2023, в якій суд наголосив, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Представник залученої до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування виконавчого комітету Коровинської сільської ради Роменського району Сумської, Міщенко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі та вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав щодо неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Рішенням Недригайлівського районного суду від 10 вересня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.6-113).

Із копії довідки Коровинської сільської ради Роменського району Сумської області від 19.03.2024 №125-02-39 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживає у АДРЕСА_1 . Разом із ним проживає і перебуває на утриманні син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вказаною адресою не проживає з 13 березня 2022 року (а.с.11).

Із копії довідки-характеристики Гринівського ліцею Недригайлівської селищної ради №64 від 18.03.2024 встановлено, що ОСОБА_6 навчається у ОСОБА_7 ліцеї з третього класу, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. Дитина проживає з батьком, мати не цікавиться життям дитини, не відвідує навчальний заклад, не підтримує зв`язок з педагогами. Батько приділяє належну увагу вихованню сина, забезпечує всім необхідним. Дитина допомагає батькові у введенні особистого господарства (а.с.12).

Із характеристики та довідки про доходи №32 від 15.07.2024, наданих ФОП ОСОБА_8 , встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 квітня 2022 року працює на посаді підсобного робітника із виконанням обов`язків тракториста-машиніста у фізичної особи підприємця ОСОБА_8 . За час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник. Його дохід за період з 01.01.2024 по 30.06.2024 становить 45300,00 грн (а.с.13-14).

Органом опіки та піклування Коровинської сільської ради суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківський прав ОСОБА_4 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Коровинської сільської ради Роменського району Сумської області № 370 від 23.12.2024 (а.с.88-89), у якому зазначено, що громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з травня 2011 року. Від подружнього життя у них народився син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про те сімейне життя у подружжя не склалося і шлюб було розірвано. Під час обстеження умови проживання за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що умови проживання сім`ї задовільні. Батько матеріально утримує та створює належні умови для повноцінного розвитку сина: забезпечує відповідні умови проживання, піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток, забезпечує здобуття дитиною освіти та готує до дорослого життя. За час своєї відсутності, мати не виявила зацікавленості в подальшій долі сина, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не спілкується з сином. Таким чином в діях матері, ОСОБА_4 вбачається умисне ухилення виконання батьківських обов`язків відносно свого сина, що на підставі 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Враховуючи вище викладене, орган опіки та піклування Коровинської ьської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стосовно її сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні були допитані як свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 жителі с. Беседівка Роменського району Сумської області.

Так свідок ОСОБА_9 пояснив, що проживає в с. Беседівка та працює разом з позивачем у ФОП ОСОБА_12 , добре знає його та членів його сім`ї. Після повномасштабного вторгнення в березні 2022 року дружина позивача з дітьми виїхала за кордон та більше в Україну не поверталася і він її за місцем проживання більше не бачив. Також йому відомо, що позивач в 2023 році привіз сина ОСОБА_13 додому, та зараз він проживає з батьком, навчається в школі.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що позивач ОСОБА_1 , його друг та кум, а син сторін, ОСОБА_13 , його хрещеник. Оскільки у свідка з позивачем та відповідачем були тісні дружні відносини, йому відомо про обставини їх сімейного життя. Так, навесні 2022 року ОСОБА_1 відвіз дружину з її сином від першого шлюбу та спільною дитиною ОСОБА_13 на Захід України, звідки відповідачка з дітьми виїхала у Францію. На початку 2023 року позивач поїхав у Луцьк, куди відповідач привезла сина ОСОБА_13 та привіз його додому. З того часу ОСОБА_13 проживає з батьком, який опікується ним самостійно. В будинку позивача створені належні умови для дитини, він забезпечений всім необхідним. Відповідачка після того додому не приїздила. Зі слів ОСОБА_13 , мати з ним не спілкується, його життям не цікавиться, грошей на його утримання не надає. Також він цікавився у ОСОБА_13 , чи привітала його мати з днем народження, який був у грудні 2024 року. Хлопчик повідомив, що ні.

Свідок ОСОБА_11 повідомила, що знає позивача оскільки вони разом працюють у ФОП ОСОБА_12 . Крім того свідок працює неподалік від будинку ОСОБА_1 , та часто спілкується з його сином ОСОБА_13 . З цього спілкування вона зрозуміла, що хлопчик скучає за мамою, але вона не бажає з ним спілкуватися та не відповідає на його дзвінки. Також від дитини їй стало відомо, що під час проживання у Франції мати хлопчика познайомилася з іншим чоловіком та стала з ним проживати. Оскільки у ОСОБА_13 не склалися стосунки з цією людиною, він попросив батька забрати його додому. На даний час ОСОБА_13 проживає з батьком удвох, батько самостійно виховує і забезпечує його.

Судом з`ясована думка дитини, ОСОБА_5 , який проти позову не заперечує та пояснив, що хоче проживати з батьком, якого любить та який про нього піклується. Після його повернення з Франції в 2023 році мати з ним не спілкується, на телефонні дзвінки не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Пунктом 16 Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З врахуванням викладеного, на підставі досліджених у справі доказів суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_4 нехтує потребами свого сина, порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя; не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не цікавиться станом здоров`я; не спілкується з сином, в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, а тому наявні підстави для позбавлення її батьків батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в повній мірі буде відповідати інтересам дитини.

При цьому, не зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який допускається лише тоді, коли змінити поведінку у кращу сторону неможливо, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє ОСОБА_4 права на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, органу опіки та піклування виконавчого комітету Коровинської сільської ради Роменського району Сумської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03 лютого 2025 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Н. М. Яковенко