РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 с-ще Тиврів 145/1819/24

2/145/204/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участю секретаря Криклива М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Департамент адміністративних послуг, Вінницька міська рада, Служба у справах дітей Тиврівської селищної ради,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини.

Вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2024 вона розірвала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народились діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після припинення шлюбних відносин вона разом із синами переїхала на постійне місце проживання в АДРЕСА_1 .

Відповідач зареєстрований та проживає в іншому місці, а саме в АДРЕСА_2 .

Після припинення шлюбних відносин вона з відповідачем не спілкується.

16.09.2024 вона звернулася до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за її місцем реєстрації, але у реєстрації дітей їй було відмовлено у зв`язку із ненаданням згоди батька на реєстрацію дітей за місцем реєстрації матері.

Зазначає, що спору щодо місця проживання дітей разом із нею, між нею та відповідачем ніколи не було.

Просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 08.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.

18.12.2025 позивачем ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої остання просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , без письмової згоди ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 19.12.2025 залучено до справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Тиврівську селищну раду, як орган опіки та піклування, та зобов`язано надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву відповідно до якої просить справу розглянути за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглядати за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглядати за його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Вінницької міської ради М.Бойко в судове засідання не з`явилась, подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати за її відсутності, при вирішенні спору просить врахувати за захистити законні права та інтереси дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Служби у справах дітей Тиврівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглядати за його відсутності.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Водночас згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні, дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи їх на предмет належності, допустимості, достовірності, кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку наданих доказів у їх сукупності, дійшов такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 25.06.2024 розірвано шлюб між сторонами, що стверджується рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області (а.с.6).

Сторони є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.7,8).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою про місце його реєстрації № 105 від 19.06.2020 (а.с.9).

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що стверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/014792253 від 09.12.2024 (а.с.64).

Позивачу відмовлено у реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі п. 6 ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні та ст. 33 Постанови КМУ від 07.02.2022 № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", що стверджується заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини №777588-1 від 16.09.2024 (а.с.4).

Також, позивачу відмовлено у реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 6 ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні та ст. 33 Постанови КМУ від 07.02.2022 № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", що стверджується заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) № 777586-1 від 16.09.2024 (а.с.5).

Відповідно до висновку про доцільність надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей без згоди батька, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тиврівської селищної ради вважає за доцільне надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.100).

Статтею 27 Конвенції "Про права дитини" закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 18 даної Конвенції, повинен бути забезпечений принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Закон України "Про охорону дитинства" визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45).

Відповідно до ст. 3 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд звертає увагу, що для правильного з`ясування усіх обставин, необхідних для ухвалення рішення в інтересах дитини, перед прийняттям рішення суд має надати можливість дитині висловлювати свою думку щодо питань, які стосуються її життя.

Водночас суд дійшов висновку, що діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є малолітніми, на час розгляду справи їм виповнилося повних 3 та 4 роки відповідно, тому вони не досягли віку, який давав би можливість висловити свою думку з цього питання в судовому засіданні.

У рішенні "Хабровські проти України" від 17.01.2016, суд зазначив, що важливою метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільних дій з боку державних органів. Крім того, існують позитивні обов`язки, властиві ефективному "дотриманню" права на повагу до сімейного життя. В обох контекстах треба зважати на справедливий баланс, який слід зберігати між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому; та в обох контекстах держава користується певною свободою розсуду.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 242 ЦК України передбачено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Відповідно до пунктів 14, 16, 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07.02.2022 №265, дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання батьків або інших законних представників чи одного з них без їх згоди. Місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини.

У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку.

Відповідно до пункту 33 Порядку подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Отже, виходячи з вищезазначених норм закону, згода другого з батьків на реєстрацію місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, є обов`язковою.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд приймає визнання позову відповідачем ОСОБА_4 , оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 26, 33 Конституції України, ст. 3, 7, 9-1, 10, 13 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016, ст. 16, 29, 242 ЦК України, ст. 160, 161 СК України, ст. 12, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 141, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , без письмової згоди батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 04 лютого 2025 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Іванець В. Д.