КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/5695/24 Головуючий у 1 інстанції:Петренко Н.О.
Провадження №22-ц/824/2636/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 92 662,40 грн. та судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

В обґрунтування позову зазначило, що 27.09.2018 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 501, на підставі якого відповідачу було видано кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 5000,00 грн., який з часом було збільшено до 56 656,00 грн.

Відповідач не виконував свої кредитні зобов`язання належним чином, в результаті чого виникла заборгованість яка станом на 01.02.2024 складала 92 662,40 грн, з яких: 51 655,66 грн. - заборгованість за кредитом, 41 006,06 грн. - заборгованість за процентами, 0 грн. - заборгованість за комісією.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року позов АТ «ПУМБ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 92 662, 40 грн. та судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем були виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів, а відповідач порушив зобов`язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 14 вересня 2024 року ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», подав апеляційну скаргу.

Просив скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що судом першої інстанції не доведено факт отримання апелянтом у якості кредиту 56 656,00 грн., а матеріали справи не містять доказів, що доводять дану обставину.

Поданий позивачем розрахунок заборгованості вважає неналежним та допустимим доказом існування заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем.

Зазначив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не отримував позовну заяву з додатками, тому не міг подати до суду першого інстанції на спростування вказаних позивачем обставин.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

В судовому засіданні адвокат Тойка С.С. представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, просив її задовольнити. Рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 371 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу які з`явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні у справі докази, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 27.09.2018 між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір № 501 на підставі якого відповідачу було видано кредитну картку з кредитним лімітом в суми 5000 грн., який пізніше було збільшено до 56 656 грн.

Підписавши заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ», відповідач підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).

Відповідно до укладеного договору відповідачу було надано кредитну лінію з кредитним лімітом в сумі 5000 грн. 00 коп., з виплатою відсотків за його користування.

З часом кредитний ліміт поступово було збільшено до 56 656 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість станом на 01.02.2024 у розмірі 92 662,40 грн., яка складається з: 51 655,66 грн. заборгованість за кредитом; 41 006,74 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором.

01.02.2024 позивачем направлено відповідачу вимогу про необхідність сплати заборгованості за договором, але останній заборгованість не сплатив.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Надаючи оцінку аргументам, наведеним у апеляційній скарзі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконувати належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи встановлено, що 27 вересня 2016 року відповідач подав до АТ «ПУМБ» заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ», чим підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» :pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).

Договір відповідачем не оспорюється.

Згідно з паспортом споживчого кредиту підписаного відповідачем встановлено тип кредиту - кредитна лінія, сума кредиту 5000 грн, строк кредиту 12 місяців.

Зі спливом строку повернення кредиту він може бути продовжений кожного разу у разі відсутності заперечень з боку однієї із сторін.

Збільшення кредитного ліміту банком здійснювалось з 27.09.2018 до 16.10.2020 до суми 62100 грн.

27.02.2022 кредитний ліміт були зменшено до 51 656 грн.

03.03.2022 збільшено до 56 656 грн.

Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

Згідно з п. 4.3.6.4. ч. 4 Умов Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб банк може змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту за умови інформування клієнта шляхом смс повідомлення на номер мобільного телефону.

Інформації щодо заперечень ОСОБА_1 щодо зміни кредитного ліміту матеріали справи не містять, а значить отримуючи послуги банку та погашаючи відсотки за користування він повноцінно розумів яка сума кредитного ліміту перебуває в його користуванні.

У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Виписка по рахунку - це офіційний документ, який надається власнику банківського рахунку (як фізичній, так і юридичній особі) і містить детальний перелік усіх фінансових операцій, здійснених за вибраний період. Включає інформацію про депозити, зняття коштів, платежі, нараховані відсотки, комісії та інші транзакції.

Виписка для фізичних осіб зазвичай включає основні транзакції (депозити, зняття готівки, покупки за допомогою карток, оплата рахунків, нарахування відсотків).

Відповідно до виписки наданої банком по особовому рахунку ОСОБА_1 активно користувався наданим йому кредитом.

Посилання апелянта на те, що суд ухвалюючи рішення користувався як належним доказом заборгованості розрахунком банку на думку колегії є необґрунтованими.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі.

Таким чином апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 31 січня 2025 року

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана