Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8412/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася в суд із позовом до Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 .

Останнім місцем його проживання було АДРЕСА_1 .

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_3 ввійшло нерухоме майно:

-земельні ділянки загальною площею 0,58 га, розташовані на території АДРЕСА_1 та в урочищі «Шаланківська гора», із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які належали спадкодавцю на праві власності, що посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії I-ЗК№003621 від 16.02.1998.

Ім`я власника землі в Державному акті зазначено із розбіжністю з іменем спадкодавця: відповідно « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_3 », що є перешкодою у оформленні спадщини у нотаріальному порядку. Виправлення, вчинене на Державному акті та засвідчене селищним головою - нотаріус відхилив, дав письмову відмову.

Розбіжність зумовлена тим, що органи радянської влади іншомовні імена при видачі офіційних документів змінювали на українські аналоги. Так ОСОБА_5 за народженням ОСОБА_6 . За таким документом, що посвідчував його особу, було набуто право власності на землю. Згодом при видачі паспорта громадянина України ім`я було записано як у офіційних записах про народження.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з ним.

Разом з тим вказує, що не може у нотаріальному порядку оформити спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на майно на ім`я мого чоловіка.

На підставі вищенаведеного позивач просить позовні вимоги задоволити.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просить задоволити.

Представник відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не заперечує.

Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вирішив наступне.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 (а.с.7).

Останнім місцем його проживання було АДРЕСА_1 (а.с.8).

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_3 ввійшло нерухоме майно:

-земельні ділянки загальною площею 0,58 га, розташовані на території АДРЕСА_1 та в урочищі «Шаланківська гора», із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які належали спадкодавцю на праві власності, що посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії I-ЗК№003621 від 16.02.1998 (а.с.9).

Ім`я власника землі в Державному акті зазначено із розбіжністю з іменем спадкодавця: відповідно « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_3 », що є перешкодою у оформленні спадщини у нотаріальному порядку. Виправлення, вчинене на Державному акті та засвідчене селищним головою - нотаріус відхилив, дав письмову відмову (а.с.9, 12).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 за народженням став ОСОБА_7 . За таким документом, що посвідчував його особу, було набуто право власності на землю. При видачі паспорта громадянина України ім`я було записано як у офіційних записах про народження.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з ним (а.с.8).

Позивач оформити спадщину не може по тій причині, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа (а.с.12).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Надаючи оцінку визнанню позову відповідачем, відповідності такого визнання вимогам закону та дотримання прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, Витяг з Реєстру прав власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом.

Таким чином, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог, суд приймає рішення про задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 43, 49, 211, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , набуте в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 право власності на земельні ділянки загальною площею 0,58 га, розташовані на території АДРЕСА_1 , та в урочищі Шалашгівська гора», із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які належали спадкодавцю на праві власності в цілому, що посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 003621 від 16.02.1998.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 06.02.2025 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк