Справа № 308/9066/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 січня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

з участю секретаря Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Митровка Ярослав Васильович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 вересня 2024 року у справі № 308/9066/23 (головуючий суддя Малюк В.М., повне рішення складено 19.09.2024) за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року ПрАТ «Страхова група ТАС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в прядку суброгації.

Позов мотивовано тим, що між ПрАТ «Страхова група ТАС» і ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 14.05.2019 № FO-00392444, предметом якого є страхування транспортного засобу Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 .

22.05.2019 на перехресті автодоріг Н13 та М8 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та мотоцикла «Спарк», під керуванням ОСОБА_1 , який не впорався з керуванням та допустив виїзд на зустрічну смугу руху зіткнувся з автомобілем Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 .

Кримінальне провадження №0000610 від 23.05.2019, відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, постановою від 31.07.2019 - закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Власник автомобіля Kia Sportage звернувся до ПрАТ «Страхова група ТАС» із заявою про настання події від 22.05.2019 та виплатою страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ТЗ Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та отримано Рахунок № 1506 374 19 від 15.06.2019 від СТО, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає: 91 945,00 грн.

ПрАТ «Страхова група ТАС» на підставі зібраних документів та заяви власника складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 21096В/29/2019 від 24.06.2019 на суму 91 945,00 грн, з якої 11 664,25 грн зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 80 280,75 грн було виплачено ОСОБА_2 , що підтверджується платіжною інструкцією №33696 від 26.06.2019.

Позивач провів зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦКУ, вказана операція зазначена в страховому акті № 21096В/29/2019 від 24.06.2019.

Загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну відповідачем складає 91 945, 00 грн.

Посилаючись на дані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СГ «ТАС» 91 945, 00 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 вересня 2024 року позов ПрАТ «СГ «ТАС» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СГ «ТАС» матеріальну шкоду в порядку суброгації у розмірі 91 945,00 грн, а також 2684, 00 грн судового збору.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це рішення суду подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Митровка Ярослав Васильович.

Посилаючись на незаконність судового рішення, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПрАТ «СГ «ТАС».

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що деліктне зобов`язання припинилося у травні 2019, тобто до моменту виплати позивачем страхового відшкодування ОСОБА_2 .

Про це свідчить нотаріально завірена заява ОСОБА_2 від 23.07.2019, згідно якої останній отримав грошову компенсацію на ремонт належного йому транспортного засобу та претензій матеріального чи іншого характеру не має та в майбутньому мати не буде. Така заява була подана ОСОБА_2 у межах кримінального провадження.

Фактично грошові кошти ОСОБА_2 у розмірі 3500 Євро від імені ОСОБА_1 передала його мати - ОСОБА_3 , оскільки сам відповідач у той час перебував на лікуванні через отримані внаслідок ДТП травми.

Вказані кошти передані через тиждень після настання ДТП, що підтверджується заявою матері відповідача ОСОБА_3 , яка наявна у матеріалах справи (а.с. 22 т. 2).

Гривневий еквівалент такої суми за курсом НБУ станом на 31.05.2019 становив 104 719,73 грн та повністю покривав розмір заподіяної ОСОБА_2 шкоди внаслідок ДТП.

Вказує, що ОСОБА_3 викликалася ухвалою суду для дачі показань в судовому засіданні, однак з невідомих причин свідок, який з`явився в судове засідання, не був допитаний в судовому засіданні. При цьому, суд першої інстанції відхилив письмову заяву свідка лише з огляду на те, що вона є зацікавленою стороною.

Відповідач заявляє про виклик свідка у цій справі до суду апеляційної інстанції.

Вказує, що відповідач не може нести тягар негативних наслідків того, що ПрАТ «СГ «ТАС» на момент виплати страхового відшкодування не перевірив наявність підстав для відмови у виплаті такого страхового відшкодування.

Зазначає, що ні ОСОБА_2 , ні ПрАТ «СГ «ТАС», не повідомляли відповідача про отримання ОСОБА_2 страхового відшкодування. Тому навіть якщо припустити, що відповідач відшкодував ОСОБА_2 шкоду після отримання останнім страхового відшкодування, то таке виконання відповідачем свого зобов`язання з відшкодування шкоди слід вважати належним виконанням.

Суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність вини відповідача у спірній ДТП. Кримінальне провадження було закрито через відсутність шкоди для життя і здоров`я ОСОБА_2 , тому постанова про закриття кримінального провадження не є належним та достовірним доказом наявності вини відповідача у настанні спірної ДТП. У матеріалах справи були відсутні докази, які б були достатніми для висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та настанням спірної ДТП. Вказане підтверджується висновком судового експерта від 01.07.2024 № 522/24/24.

Суд першої інстанції обґрунтував свій висновок про наявність вини відповідача у настанні спірної ДТП посиланням саме на висновок експерта. Однак, з такого висновку неможливо достовірно встановити, що причиною ДТП стали саме неправомірні дії відповідача.

Межі розгляду апеляційним судом та явка учасників справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Представник позивача та апелянт в судове засідання не з?явились. Про дату, час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином (судова повістка була доставлена до електронного кабінету позивача 09.12.2024, а.с.102 т. 2). Оскільки в судовому засіданні був присутній представник апелянта, судова повістка якому також була доставлена до його електронного кабінету (а.с 103 т.2), відповідно до ч. 5 ст 130 ЦПК України вважається, що судова повістка була вручена також і апелянту. Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності апелянта та представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позицію представника апелянта адвоката Митровки Я.В., дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження №0000610, обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла таких висновків.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджено матеріали справи та матеріали кримінального провадження №0000610, що 22.05.2019 на перехресті автодоріг Н13 та М8 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та мотоцикла «Спарк», під керуванням ОСОБА_1 , який не впорався з керуванням та допустив виїзд на зустрічну смугу руху зіткнувся з автомобілем Kia Sportage.

Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту від 14.05.2019 № FO-00392444, укладеного між ПрАТ «Страхова група ТАС» і ОСОБА_2 , предметом договору є страхування транспортного засобу Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 (а.с.25-34 т.1).

Кримінальне провадження №0000610 від 23.05.2019, відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, постановою від 31.07.2019 - закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.19-21 т.1).

Із заявою про настання події від 22.05.2019 та виплатою страхового відшкодування. Власник автомобіля Kia Sportage звернувся до ПрАТ «Страхова група ТАС».

За результатами проведеного огляду пошкодженого автомобіля ТЗ Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та отримано Рахунок № 1506 374 19 від 15.06.2019 від СТО, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає: 91 945,00 грн. (а.с.12, 14, 15-16 т.1), з якої 11 664,25 грн зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 80 280,75 грн - виплачено ОСОБА_2 , що підтверджується платіжною інструкцією №33696 від 26.06.2019 (а.с.6, 13 т. 1).

Зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦКУ, зазначена в страховому акті № 21096В/29/2019 від 24.06.2019 (а.с.11 т. 2).

Застосовані норми права та мотиви апеляційного суду

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором) набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно, від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Ураховуючи викладене, під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України № 85/96-ВР «Про страхування».

На спростування вимог позивача, відповідач посилається на заяву свідка ОСОБА_3 .. Також вказує на нотаріально завірену заяву ОСОБА_2 від 23.07.2019, яка міститься в матеріалах кримінального провадження.

Із заяви ОСОБА_3 встановлено, що вона як матір ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 3 500 ЄВРО у якості грошової компенсації на ремонт транспортного засобу, який був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.05.2019 (а.с.22 т.2).

Проте суд першої інстанції зазначив, що такі покази, окрім заяви свідка, яка є зацікавленою стороною, більше нічим не підтверджуються.

У заяві ОСОБА_2 зазначено, що він отримав грошову компенсацію на ремонт належного йому транспортного засобу та претензій матеріального чи іншого характеру до ОСОБА_1 не має та в майбутньому мати не буде (кримінальне провадження а.с. 71). Проте, колегія суддів констатує, що така заява не містить дати отримання коштів, їх суми та імені особи, від кого такі кошти були отримані. Про це також зазначено і судом першої інстанції - у вказаній заяві ОСОБА_2 не зазначив, що він отримав грошову компенсацію саме від ОСОБА_3 та і у розмірі - 3500 Євро. Також суд першої інстанції правомірно звернув увагу, що заява ОСОБА_2 датується 23.07.2019, тобто вже після здійснення позивачем ПрАТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування у розмірі - 80280,75 грн., що мало місце ще 26.06.2019.

Відповідач та апелянт посилався на положення п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України (у редакцій станом на день настання спірних правовідносин), яка передбачала, що одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату.

Проте, за відсутності відповідних належних та допустимих доказів, що у заяві ОСОБА_4 , складеній через місяць після тримання страхового відшкодування, ідеться про отримання коштів (без зазначення суми) на ремонт автомобіля саме від ОСОБА_5 (або його матері), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посилання відповідача на п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України, як на підставу для відмови у задоволенні вимог, є способом захисту проти пред`явленого позову.

Також колегія вважає необґрунтованими доводи апелянта, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність вини відповідача у спірній ДТП.

Так, судом першої інстанції у даній цивільній справі призначалась судова авто технічна експертиза.

Згідно висновку експерта №522/24-24 від 01.07.2024, за прийнятої моделі розвитку подій на місці ДТП дії водія мотоцикла «Спарк» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 не відповідають вимогам п. 12.1, 16.11, 16.3, 10.5 ПДР. Небезпечну дорожню обстановку своїми необережними діями, які не відповідають вимогам 12.1, 10.5 ПДР, створив водій мотоцикла «Спарк» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , що з технічної точки зору є необхідними умовам виникнення події даної ДТП (а.с.101, зворот т. 1).

Таким чином, у своєму рішенні суд першої інстанції правомірно вказав, що вина ОСОБА_1 у настанні ДТП також підтверджується наявним у матеріалах справи висновком експерта №522/24-24 від 01.07.2024.

Доводи апелянта, що у дослідницькій частині висновку вказано, що для встановлення технічної причини виникнення події даної ДТП необхідно визначити наявність (відсутність) технічної можливості у водія автомобіля КІА ОСОБА_2 своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з мотоциклом, не заслуговують на увагу, оскільки це не спростовує висновку про те, що відповідач порушив правила дорожнього руху, що з технічної точки зору є необхідними умовам виникнення події даної ДТП.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України № 85/96-ВР «Про страхування» до ПрАТ «СГ «ТАС» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

У запереченні на позовну заяву ОСОБА_1 просив позовну заяву залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку позовної давності, яка спливла 23.05.2022 (а.с.60-61 т. 1). Такі доводи відповідач також є безпідставними.

Так, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК).

Відповідно до статті 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року N 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року N 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Карантин на території України було встановлено з 12.03.2020, він неодноразово продовжувався Кабінетом Міністрів України, був відмінений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023, а отже діяв на момент подання позову (01.06.2023).

Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з виплатою страховиком на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації, тобто переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив правову природу права вимоги позивача. Дійшов вірного висновку про наявність вини відповідача у виникненні ДТП. Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Митровка Ярослав Васильович залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 лютого 2025 року

Головуюча:

Судді: