Єдиний унікальний номер судової справи 462/9429/24
Номер провадження 2/462/130/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

з участю секретаря судового засідання Шиманської Д. Т.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду у м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача.

ОСОБА_1 , 12.12.2024 року (вх. № 27820) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова із позовною заявою до ЛМР про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у якій просить суд:

- визначити ОСОБА_1 додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту набрання рішенням законної сили (а.с. 1-4).

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 та після її смерті було відкрито спадщину, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . Однак позивач, онука померлої, не подала заяву про прийняття спадщини в установлені законом шість місяців. У листопаді 2024 року ОСОБА_1 дізналася від матері, що бабця залишила заповіт, за яким вказана квартира передавалася їй. Того ж місяця позивач звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, і спадкова справа була зареєстрована. Проте 07.11.2024 року нотаріус повідомив про відмову у видачі свідоцтва через пропущений строк. Як зазначає позивач, остання пропустила строк через незнання про наявність заповіту та інші обставини, які не дозволяли їй своєчасно звернутися, зокрема вказує на те, що у її житті було ряд факторів та обставин, які слугували перешкодою для можливості активного спілкування з родиною, з`ясування будь-яких обставин з приводу долі спадкового майна по смерті бабці. Позивач вважає, що вказані обставини є підставою для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відтак просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

ІІ. Рух справи в суді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М. (а.с. 40).

Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 12.12.2025 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи позивача у справі (а.с. 41).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.12.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. Також, витребувано у Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Савицької Т. О. належним чином завірену копію спадкової справи (номер у нотаріуса 64/2024), заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 42-43).

Відповідь на запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи позивача у справі надійшла до суду 30.12.2024 року (а.с. 47).

03.01.2025 року (вх. № 161) від приватного нотаріуса Савицької Т. О. до суду надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48-72).

ІІІ. Позиція сторін у справі.

Позивач ОСОБА_1 , у підготовче засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивач ОСОБА_1 адвокат Вовчак А. В., у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Однак суд приймає до уваги, подану 30.01.2025 року (вх. № 2419) письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, із змісту якої вбачається, що представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги, та провести розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача ОСОБА_1 (а.с. 78).

Представник відповідача ЛМР у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Суд звертає увагу, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у ст. 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку із неявкою усіх учасників справи згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи усі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

IV. Встановлені судом фактичні обставини справи.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 29.03.2024 року, стверджується що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Факт родинних відносин позивача з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується, зокрема: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.04.1993 року (а.с. 14) де батьками позивача зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у свою чергу, свідоцтвом про народження ОСОБА_3 (батька позивача) серії НОМЕР_3 від 04.01.1963 року стверджується, що батьками останнього є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 15).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_1 , у зв`язку із укладенням 27.06.2013 року шлюбу з ОСОБА_7 ,, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 27.06.2013 року, актовий запис 1133 (а.с. 16).

У матеріалах справи міститься копія договору купівлі-продажу квартири від 07.10.1999 року (а.с. 34-34а), яким стверджується, що ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується і копією реєстраційного посвідчення від 19.10.1999 року (а.с. 35), також матеріали справи містять копію будинкової книги (а.с. 36-39).

Як вбачається з матеріалів справи, за життя померлої ОСОБА_2 , на випадок смерті було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю. Р. від 07.10.1999 року за реєстровим номером 3919 (а.с. 10) відповідно до якого було зроблено розпорядження: належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповіла своїй онуці ОСОБА_6 .

Відповідно до витягу № 79043268 від 06.11.2024 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю. Р. зареєстровано спадкову справу № 73247543, номер у нотаріуса 64/2024 (а.с. 12).

У матеріалах справи міститься копія спадкової справи № 64/2024 заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 49-72).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 06.11.2024 року позивачем до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Савицької Т. О. було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Так, із змісту вказаної вбачається, що померла баба ОСОБА_2 та залишила на ім`я позивача заповіт, спадщину позивач прийняла, інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України немає (а.с. 50).

Листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Савицької Т. О. № 270/01-16 від 07.11.2024 року стверджується, що остання відмовила позивачу у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 13).

Окрім цього, матеріали справи містять копії: паспорта ОСОБА_1 (а.с. 6-7); картку платника податків, реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 (а.с. 8); копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 (а.с. 17); копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (а.с. 18); копію наказу № 127 о/с від 12.04.2024 року про особовий склад (а.с 19); копію довідки № 2305/01/2-2024 від 23.07.2024 року (а.с. 20); копію рішення № 10/ІІІ/XXII/139 від 15.10.2024 року (а.с. 21); копію посвідчення ОСОБА_7 (а.с. 22); копію про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_5 (а.с. 23); копію про народження ОСОБА_10 серії НОМЕР_6 (а.с. 24).

V. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані норми права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

При цьому, суд враховує, позицію викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) від 16.06.2021 року, згідно якої реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Проте, вказаний у ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк не є присічним і сам факт його пропуску не свідчить про остаточну втрату особою права на спадкування.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз зазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 року у справі № 532/2655/19 (провадження № 61-12814св21) вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцемпостійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 474/454/18, провадження № 61-14756св23).

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини вказано у постановах Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі № 315/765/14-ц, від 28.10.2019 року у справі № 761/42165/17, від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, від 25.03.2020 року у справі № 642/2539/18-ц, 15.04.2020 року у справі № 190/106/18 (провадження № 61-41455св18), 17.03.2021 року у справі № 308/4272/19 (провадження № 61-17072св20), від 15.04.2021 року у справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21), від 26.07.2021 року у справі № 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20), від 21.10.2021 року у справі № 643/13260/19 (провадження № 61-9552св21), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.02.2024 року у справі № 474/454/18, провадження № 61-14756св23, 18.02.2022 року у справі № 338/46/21, провадження № 61-20304св21, від 17.12.2021 року у справі № 315/386/19, провадження № 61-15100св21).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як на підставу своїх порушених прав, зазначала, що строк для подання заяви про прийняття нею спадщини пропущений з поважної причини, так як вона не була обізнана про наявність заповіту, складеного на її ім`я, а тому не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених ст. 225 і 231 цього Кодексу.

VІ. Висновки суду.

Встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили, оскільки остання не знала про існування заповіту спадкодавця.

Про ці обставини позивачу стало відомо лише у листопаді 2024 року. Подальша активна поведінка ОСОБА_1 дійсно свідчить про те, що вона зацікавлена у прийнятті спадщини.

При цьому, у справі, що є предметом розгляду, інших спадкоємців, окрім позивача ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 бабусі позивача, не встановлено.

Так, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалася, як на підставу своїх позовних вимог.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ст. 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини.

VІІ. Судові витрати по справі.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

7.1. Щодо судового збору.

Так, позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. (а.с. 5).

Суд приймає до уваги те, що позивач у своїй заяві просить суд витрати по сплаті судового збору залишити за нею та не стягувати такі із відповідача.

Виходячи із вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк два місяці з дня набрання даним рішенням законної сили для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом на майно, яке залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Порядок оскарження рішення суду та набрання ним законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач: Львівська міська рада (, електронна пошта: , місцезнаходження: 79008, м. Львів, площа Ринок, 1).

Текст судового рішення складено 30.01.2025 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко