Справа № 646/534/25
№ провадження 2/646/1611/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року м.Харків

Червонозаводський районний суд Харківської області у складі судді Демченко І.М., розглянувши цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

До Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 22.01.2025 у зв`язку з несплатою судового збору позовну заяву залишено без руху та надано 5-денний строк для усунення недоліків.

Відповідно до ухвали суду від 22.01.2025 про залишення позовної заяви без руху, позивачу вказано, що згідно до частини другої статті 9 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів «Д-3». Дані, щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до "Д-3", при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

При перевірці платіжної інструкції № 79707 від 30.08.2024 на суму 3 028, 00 грн. про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судом встановлено, що вказана платіжна інструкція вже подавалась до Червонозаводського районного суду м.Харкова під час звернення з позовом у справі № 646/10582/24.

Використання платіжного документу, який вже подавався до суду при зверненні з іншою заявою навіть аналогічного змісту не є припустимим, оскільки кожна позовна заява реєструються в суді з присвоєнням єдиного унікального номеру та платіжний документ, поданий до позовної заяви, закріпляється до облікової картки саме цієї справи.

У зв`язку з чим, позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу надати суду докази на підтвердження сплати судового збору за подання даного позову.

На виконання вищевказаної ухвали суду від 22.01.2025 позивачем подано заяву про усунення недоліків, у якій зазначено, що 29.08.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» зверталося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. на підставі платіжної інструкції № 79707 від 30.08.2024.

10.10.2024 ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова позовну заяву було повернуто, судовий збір не повертався, у зв`язку з чим 25.12.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» повторно звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та вважає, що доданий оригінал платіжної інструкції № 79707 від 30.08.2024 є належним доказом сплати судового збору, оскільки законодавством не встановлено забори на звернення до суду з позовною заявою повторно з тією ж платіжною інструкцією, яка була подана у попередній позовній заяві.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, дослідивши пояснення позивача, суддя дійшов до такого.

Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону № 3674-VI судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.08.2021 у справі №160/5879/20.

У постанові від 13.02.2019 Верховний Суд у справі №1540/3297/18 встановивши, що на підтвердження доказів сплати судового збору позивачем при поданні позовної заяви у цій справі було подано платіжне доручення від 16.05.2018 № 707, яке раніше позивач додавав до первісної позовної заяви у справі №815/2416/18, та суд повернув позовну заяву у останній справі, дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно вказали, що повторно поданий той же платіжний документ про сплату збору не є належним доказом сплати цього платежу за подання повторної позовної заяви.

Так, позивачем до позовної заяви на підтвердження сплати судового збору долучено платіжну інструкцію № 79707 від 30.08.2024 на суму 3 028, 00 грн.

Водночас судом встановлено, що зазначена платіжна інструкція також долучалася позивачем на підтвердження сплати судового збору у справі №646/10582/24.

Таким чином, позивачем згідно платіжної інструкції № 79707 від 30.08.2024 на суму 3 028, 00 грн. сплачений та зарахований судовий збір у межах розгляду іншої справи № №646/10582/24.

Суд враховує, що ухвалою суду від 11.10.2024 у справі № 646/10582/24, позовну заяву повернуто особі, яка її подала.

Водночас суд зауважує, що згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка сплатила судовий збір, у разі повернення заяви або скарги.

Таким чином, у цьому випаду позивач має право повернути сплачений ним судовий збір згідно платіжної інструкції № 79707 від 30.08.2024 на суму 3 028, 00 грн., однак така не може бути врахована як належний доказ сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі у цій справі, так як судовий збір за нею сплачений та зарахований при поданні іншого позову.

Зважаючи на викладене, суд зауважує, що неможливість використання документа про сплату судового збору, який подавався до первинної позовної заяви, яку суд повернув позивачу, не обмежує та не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 7 Закону №3674-VI такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була йому повернута.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.11.2021 у справі №9901/447/21.

Отже, вказані недоліки зазначені в ухвалі суду від 22.01.2025 позивач не виконав, оскільки останнім не додано до суду доказів на підтвердження сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

Згідно резолютивної частини ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 22.01.2025 позивач був попереджений судом, що у разі невиконання вимог ухвали суду позов буде вважатись неподаним та повернуто позивачеві.

За положеннями ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не усунув недоліки позовної заяви, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню у зв`язку з неусуненням недоліків, зазначених в ухвалі суду від 22.01.2025.

Керуючись ч.3 ст. 185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - вважати неподаною та повернути.

Ухвала може бути оскаржена повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.М.Демченко