Справа № 729/198/25
2-з/729/1/25 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 р. м. Бобровиця

Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Демченко Л.М.,

за участю секретаря Шлапак Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця без повідомлення учасників справи заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області,

У С Т А Н О В И В :

30.01.2025 року до суду надійшла вищезазначена позовна заява разом із заявою про її забезпечення. Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що у відповідності до рішення Бобровицької міської ради від 06 липня 2007 року, між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди землі від 21 вересня 2007 року. Відповідно до умов цього договору в строкове платне володіння та користування йому передана земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:3037, площею 0,003 га, яка розташована на території Бобровицької міської ради за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з пунктом 8 Договору, строк дії Договору становить 20 років. 01 серпня 2019 року відповідно до рішення Бобровицької міської ради від 24 квітня 2019 року No765-18/VII сторони Договору уклади Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди землі, якою було внесено зміни до нормативно грошової оцінки земельної ділянки, розміру орендної плати та змінено сторону Договору оренди землі від 21.09.2007, а саме з СПД (суб`єкта підприємницької діяльності) ОСОБА_1 на суб`єкта правових відносин: громадянина (фізичну особу) ОСОБА_1 .

16 січня 2025 року Бобровицька міська рада Чернігівської області своїм рішенням за No2456-43/VIII «Про дострокове припинення договору оренди землі» вирішила припинити (розірвати) достроково Договір оренди землі від 21 вересня 2007 року (зі змінами), у зв`язку із порушенням ним істотних умов договору. Не погодившись з зазначеним рішенням, він подав заяву до суду з метою захисту свого порушеного права та з вимогою скасувати вище вказане рішення відповідача як протиправне.

Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може призвести до прийняття Бобровицькою міською радою рішення про передачу спірної земельної ділянки у користування третім особам, що в подальшому значно ускладнить чи навіть унеможливить реалізацію рішення суду, та створить умови, за яких позивач не зможе захистити належні йому права в межах зазначеного судового провадження і він буде змушений захищати своє порушене право шляхом подання інших позовних заяв до судів різних інстанцій.

Наслідком прийняття рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 16.01.2025 No2456-43/VІІ «Про дострокове припинення договору оренди землі» може бути припинення підприємницької діяльності в торговому павільйоні, який ним наданий в оренду іншому підприємцю і знаходиться на вищевказаній земельній ділянці.

У зв`язку з цим просить:

вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 16.01.2025 No2456-43/VIII «Про дострокове припинення договору оренди землі» до набрання судовим рішенням у справі законної сили;

заборонити Бобровицькій міській раді Чернігівської області (вулиця Незалежності, будинок, 46, місто Бобровиця, Ніжинський район, Чернігівська область, 17400, ), до вирішення спору по суті, вчиняти будь які дії щодо земельної ділянки (кадастровий номер :01:001:3037), що знаходиться на території Бобровицької міської ради Чернігівської області;

заборонити державним реєстраторам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, здійснювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо внесення відомостей про припинення (розірвання) права оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:3037, номер запису про інше речове право 33844518, до вирішення спору по суті.

З урахуванням того, що розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи у відповідності до ст. 153 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Розглянувши заяву, матеріали додані до неї, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як слідує з положень ст.152,153 ЦПК України заява про забезпечення позову може бути подана до подання позовної заяви та розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Як зазначено у п. 4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову. Аналіз зазначених положень Кодексу дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Види забезпечення позову визначені у ч. 1 ст. 150 ЦПК України та до них належить, зокрема, заборона вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

По суті забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у випадку задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Разом з цим, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Суд зважає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація/передачі у користування майна чи підготовчі дії до цього. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року по справі №183/5864/17-ц.

Аналізуючи вказану заяву про забезпечення позову у сукупності із відповідним процесуальним законодавством, суд приходить до висновку, що її зміст не містить посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження чи передачі Бобровицькою міською радою Чернігівської області спірної земельної ділянки в користування чи власність на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Матеріали заяви про забезпечення позову не містять даних про те, що відповідач здійснює дії щодо відчуження земельної ділянки або її використання.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову позивач зазначає про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що земельна ділянка без згоди позивача може бути передана в користування чи власність на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, однак вказані доводи позивача є безпідставними та недоведеними припущеннями, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

При цьому слід зазначити, що на спірній земельній ділянці знаходиться торговий павільйон, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та наданий в оренду іншому підприємцю.

Отже, позивачем не наведено жодного аргументованого доводу та не надано жодного доказу, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Сама по собі підозра того, що відповідач вчинить певні дії із земельною ділянкою до вирішення спору не може братися до уваги при вирішенні питання про забезпечення позову.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Поза цим, суд бере до уваги, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову існує реальний ризик спричинення збитків відповідачу у разі, якщо позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Окрім того, на думку суду, задоволення заяви про забезпечення позову фактично призведе до вирішення справи по суті, оскільки позивач просить заборонити власнику здійснювати дії з приводу фактичного розпорядження належної їм земельної ділянки, а іншим уповноваженим особам здійснювати дії реєстраційного характеру, що у результаті фактично створить умови для можливості безперешкодного користування позивачем спірною земельною ділянкою, що за змістом є тотожним цілі позивача та задоволенню позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 16.01.2025 No2456-43/VIII «Про дострокове припинення договору оренди землі», з дати прийняття рішення, відновивши становище, яке існувало до порушення права, без вирішення спору по суті, тому вжиття такого заходу суперечитиме вимогам ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи усі наведені вище обставини та обґрунтування, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 149-153, 157, 260, 353-354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.М.Демченко