Справа №442/9361/24
Провадження №2/442/145/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

03 лютого 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М.,

в місті Дрогобичі у відкритому судовому засіданні, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 442/9361/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі по 700 грн., але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття на 1/3 частку від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Позов мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25.11.2006. Від даного шлюбу у них народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 13.12.2013 шлюб між сторонами розірвано, прізвище позивача змінено на дошлюбне « ОСОБА_4 ». Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 182/71/14-ц від 12.02.2014 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2 , уродженця м. Торез, Донецької області, на користь ОСОБА_6 , аліменти на малолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій одиниці в розмірі 700 грн. (сімсот грн.) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 09.01.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що у зв`язку зі зростанням цін на продукти харчування, продовольчі товари, комунальні послуги потреби на утримання дитини значно зросли. Оскільки коштів у сумі 700 грн. на утримання неповнолітнього не достатньо для належного його утримання, а також матеріальне становище відповідача значно покращилося, оскільки він працює, отримує заробітну плату, тому я змушена звернутися до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів.

13.11.2024 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, надано позивачу термін для усунення недоліків такої.

19.12.2024 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 23.12.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін 09.01.2025. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

09.01.2025 розгляд справи відкладено на 03.02.20225.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності та підтримання позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши причини неявки, про розгляд справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутності не надходило, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що з 25.11.2006 по 13.12.2013 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2013. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 присвоєно прізвище „ ОСОБА_4 .

За час шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 182/71/14-ц від 12.02.2014 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2 , уродженця м. Торез, Донецької області, на користь ОСОБА_6 , аліменти на малолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 09.01.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

З Довідок № 1302- та № 1302- від 23.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеними особами з м. Нікополь Дніпропетровської області та проживають по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

З урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, не погіршать їх матеріального становища і визначення указаного позивачем способу стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. А також з врахуванням вимог розумності та справедливості і визначає їх в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи від дня набрання законної сили судового рішення і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір по справі у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 183, 184, 192 СК України, суд

ухвалив:

позов задоволити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 12.02.2014 у справі № 182/71/14-ц.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати попередній виконавчий лист № 182/71/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 , уродженця м. Торез, Донецької області, на користь ОСОБА_6 , аліментів на малолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій одиниці в розмірі 700 грн. щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.01.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 03.02.2025.

Суддя О.Б. Нагірна