Справа № 676/2141/23
Номер провадження 2/676/98/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді - Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання Сопрун С.В.

представника позивача-відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу № 676/2141/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

21.03.2023 року позивач, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 03.04.2023 року суддею Семенюк В.В. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

05.06.2023 року задоволено заяву відповідачки ОСОБА_3 про відвід судді Семенюк В.В.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кам`янець-Подільського міськрайонного суду, справу передано судді Швець О.Д.

Ухвалою суду від 04.12.2023 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді Швець О.Д. визнано необґрунтованою, та передано до канцелярії суду для визначення судду, який буде вирішувати питання про відвід, у порядку, ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді Швець О.Д. залишено без задоволення, про що 08.12.2023 року постановлено ухвалу суду.

13.12.2023 року ОСОБА_3 подала заяву про врегулювання спору за участю судді.

Ухвалою суду від 25.01.2024 року призначено процедуру врегулювання спору за участю судді. Провадження у справі зупинено.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рудик В.В., яка представляє інтереси на підставі ордера СЕ № 1058932 від 21.03.2023 року, подала заяву від 02.02.2024 року про припинення врегулювання спору за участю судді.

Ухвалою суду від 23.02.2024 року припинено процедуру врегулювання спору за участю судді.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кам`янець-Подільського міськрайонного суду, справу передано судді Шевцовій Л.М.

Матеріали справи за № 676/1314/24 передали на розгляд судді Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Шевцовій Л.М.

23.02.2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за її клопотанням суддя Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Бондар О.О. об`єднав в одне провадження справи за № 676/1314/24 та справу за № 676/2141/23 в одне провадження за №2/676/226/24, про що постановив ухвалу суду від 23.05.2024 року.

Ухвалою суду від 27.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 вказує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з листопада 2009 року.

Від спільного проживання у шлюбі сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .В квітні 2022 року, рішенням даного суду шлюб між подружжям ОСОБА_5 було розірвано.

В період шлюбу сторони у 2014 році для спільного використання придбали автомобіль марки TOYOTACOROLLA 2014 р. випуску та причіп УВН 810080 ЛИДЕР, 2014 року випуску. Вказані транспортні засоби були оформлені на ОСОБА_1 ,автомобіль придбавався за 18000 доларів США. На даний час згідно до експертної оцінки про визначення середньоринкової вартості колісного транспортного засобу TOYOTACOROLLA складає 411960,00грн. Причіп було придбано сторонами за 30000 грн. На даний час згідно до експертної оцінки про визначення середньоринкової вартості колісного транспортного засобу складає 18987,62 грн.

В даний час спірним автомобілем та причіпом користується ОСОБА_3 , має посвідчення водія, сплатити ОСОБА_1 частину їх вартості не бажає, тому ОСОБА_1 вважає, оскільки це майно є об`єктом права спільної сумісної власності й підлягає поділу, то він має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного транспортного засобу, що складає за автомобіль - 205980,00 грн.; за причіп - 9493,81 грн. Тому, просить визнати спірні транспортні засоби спільною сумісною власністю подружжя, визнати право особистої власності на них за ОСОБА_3 . Припинити право спільної сумісної власності подружжя та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частку ринкової вартості автомобіля та причипа.

В подальшому представник ОСОБА_6 адвокат Рудик В.В., уточнила позовні вимоги, просить поділити спільне сумісне майно подружжя, стягнути з ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля, марки TOYOTA COROLLA 2014 р, в сумі- 205980,00 грн. та за 1/2 частку ринкової вартості причіпа УВН 810080 ЛИДЕР, 2014 року в сумі- 9493,81 грн. Вказані транспортні засоби просить залишити у власності ОСОБА_3 , припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на них. В судовому засіданні адвокат Рудик В.В. просить позовні вимоги її довірителя ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, в зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

23.02.2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, при цьому вказує, що ОСОБА_1 з 2019 року працює в Суомі (Фінляндській Республіці), отримав заробітну плату: в 2021 році - 18780,95 євро; за січень-травень 2022 року - 14962,22 євро. Згідно чинного законодавства, заробітна плата одного із подружжя є спільною сумісною власністю, отже у їх спільній сумісній власності було 33750,17 євро. За домовленістю між собою, належну їй частину в розмірі 16875,10 євро ОСОБА_1 певний час перераховував їй на валютний рахунок. Так, ОСОБА_1 переслав їй 4981,22 євро. При цьому стверджував ДВС, що повернені їй кошти, це аліменти на виконання постанови Хмельницького АС, на утримання сина. Після, чого, колишній чоловік перестав перераховувати належну їй частку коштів. Крім того, в червні 2020 року ОСОБА_1 без її згоди закрив їхню автомийку, таким чином приховав 10000,00 доларів, їх спільної сумісної власності. Взагалі колишній чоловік з 2019 року не брав участі в утриманні їхньої сім`ї, ухилявся від утримання малолітнього сина. Вважає, вказані обставини мають істотне значення, а тому є всі підстави для відступу суду від рівності при поділі грошей. Просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь 70% з належних їм на праві спільної сумісної власності подружжя коштів в сумі 33750,17 євро, (з урахуванням добровільно сплачених ним 1930,00 євро, а саме 21695,12 євро.

В подальшому, уточнивши позовні вимоги, просить поділити майно, яке є спільною власністю подружжя, виділивши ОСОБА_1 майно, яке знаходиться у його користуванні: будинок і землю (30000,00 євро), та кавового кольору автомобіль TOYOTA COROLLA (2000,00 Є)в Суомі (Фінляндія) і 18777,36 Є, залишивши їй в користуванні майно, яке знаходиться у неї білого кольору автомобіль TOYOTA COROLLA, (213586,00 грн., що еквівалентно станом на 14.08.2024 року 4725,00 Є); причіп ЛІДЕР (7370,00 грн., що еквівалентно станом на 14.08.2024 року 163,07 Є) зареєстровані на ОСОБА_1 . Стягнути з ОСОБА_1 за обладнання автомобільної мийки (7000,00 доларів, що станом на 14.08.2024 року 6403,60 Є), 47539,54 Є та 3600000,00 грн. що еквівалентно станом на 14.08.2024 року 79653,60 Є. В позові ОСОБА_1 до неї просить відмовити.

В судове засідання ОСОБА_3 та її представник Федоров О.А., який представляє інтереси за нотаріально посвідченою довіреністю від 14.02.2023 року, реєстровий № 92, не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно, належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням приєднаним до матеріалів справи. Причини неявки не повідомили.

Заслухавши думку представника ОСОБА_1 адвоката Рудик В.В., суд ухвалив, розглядати справу у відсутності ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_7 , по матеріалах, наявних у справі.

Заслухавши представника ОСОБА_1 адвоката Рудик В.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2009 року по 27.04.2022 року, що підтверджується копією рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, доданою до позовної заяви. Від спільного проживання у подружжя народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Адвокат Рудик В.В., яка є представником позивача по первинному позову, вказує, що під час шлюбу подружжя ОСОБА_5 у 2014 році придбали для спільного використання автомобіль марки TOYOTACOROLLA 2014 р. випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого (6801) ВРЕВ м. Хмельницький. Крім того, ними був придбаний причіп УВН 810080 ЛИДЕР, 2014 року випуску, що також підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що видане (6804) ВРЕВ м. Кам`янець-Подільський.

Вказані транспортні засоби оформлено на ОСОБА_1 . При цьому представник вказує, що спірнийавтомобіль сторони придбали за 18000 доларів США. На даний час згідно до експертної оцінки про визначення середньоринкової вартості колісного транспортного засобу TOYOTA COROLLA становить 411960,00грн. Щодо причіпа, то він був придбаний за 30000 грн. На даний час згідно до експертної оцінки про визначення середньоринкової вартості колісного транспортного засобу УВН 810080 Лидер складає 18987,62 грн.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , вказує, що на даний час спірним автомобілем та причіпом користується ОСОБА_3 . Даний факт не заперечують сама ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 , у зустрічній позовній заяві і в поясненнях даними ними у попередньому судовому засіданні даний факт підтвердили.

Не дивлячись на те, що вказане рухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя й підлягає поділу в порядку статей 70, 71 СК України,цим майном користується ОСОБА_3 .

А відтак ОСОБА_1 має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного транспортного засобу, що складає 205980,00 грн.(411960,00.грн.:2) та 1/2 вартості причіпа в розмірі- 9493,81 грн. Проте, сплатити добровільно частину вартості автомобіля та причіпа ОСОБА_1 відповідачка не бажає. Тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Щодо вимог у зустрічному позові, а саме, щодо придбання ОСОБА_1 будинку, землі в Суомі в 2021 році за 30000 тис. Євро, і за 2000 Євро кавовогокольору машину, жодних доказів про придбання данного рухомого і не рухомого майно ОСОБА_3 не надано. А доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Стосовно стягнення коштів за обладнання автомийки, то воно використовувалося в 2014-2020 роках в період шлюбу і відповідно використовувалося в інтересах сім`ї, що не заперечувала сама ОСОБА_3 . Будь-яких доказів на підтвердження протилежного відповідачкою-позивачкою надано не було.

Щодо стягнення 47539,54 євро це також є припущенням ОСОБА_3 доказів на підтвердження що ці кошти є на банківських рахунках ОСОБА_1 до позовної заяви не надано.

Стягнення 3600000,00 грн.- прибутку з автомобільної мийки голослівне твердження ОСОБА_3 , жодних доказів на підтердження того, що така сума прибутку взагалі існувала, вона також не надала.

Щодо первинного позову, то вказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя й підлягає поділу в порядку статтей 70, 71 СК України.

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже закон фактично презюмує рівність таких часток.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу визначено, що не подільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Так як у даному випадку автомобіль і причіп є неподільнимим речами, якими постійно користується ОСОБА_9 ,яка має посвідчення водія, а тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 половину вартості автомобіля, та половину вартості причіпа, залишивши їх у власності відповідачки-позивачки таприпинити його право власності на 1/2 частку у спільному майні з виплатою йому компенсації, що передбачено статтею 364 Цивільного кодексу України, а саме: співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно вимог статтей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції лягає на нього.

Тому із врахуванням наведеного та вартості усього спільно нажитого майна подружжя, суд приходить до висновку щопозивач-відповідач ОСОБА_1 має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного транспортного засобу, що складає 205980,00 грн.(411960,00.грн.:2) та 1/2 вартості причіпа в розмірі- 9493,81 грн. (18987,62 грн.:2).

Щодо зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, то ОСОБА_3 не надала, а судом не здобуто жодного доказу, щодо придбання ОСОБА_1 будинку та землі в Суомі ( Фінляндія) в 2021 році за 30000тис. Євро, і за 2000 Євро, кавового кольору автомобіль.

Щодо стягнення вартості обладнання автомийки, то воно використовувалося подружжям в 2014-2020 роках, тобто в період шлюбу і відповідно використовувалося в інтересах сім`ї. Будь-яких доказів на підтвердження протилежного ОСОБА_3 суду надано не було.

Щодо стягнення 47539,54 євро-це також є припущенням ОСОБА_3 доказів на підтвердження , що ці кошти є на банківських рахунках ОСОБА_1 , також нею суду не надано.

Стягнення 3600000,00 грн.- прибутку з автомобільної мийки голослівне твердження ОСОБА_3 , жодних доказів на підтердження того що така сума прибутку взагалі існувала нею не надано, не підтверджено даний факт і відповіддю наданою на запит суду Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області, приєднаною до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст.76 ЦПК України ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Виходячи з викладеного суд, вважає, що у зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя слід відмовити.

Керуючись ст. 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме: автомобіль марки TOYOTA COROLLA, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору та причіп УВН 810080 ЛИДЕР, 2014 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє місце проживання АДРЕСА_2 , грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля, марки TOYOTA COROLLA 2014 р, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_4 , в сумі- 205980,00 грн. та за 1/2 частку ринкової вартості причіпа УВН 810080 ЛИДЕР, 2014 року в сумі- 9493,81 грн.

Залишити у власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,проживаючої по АДРЕСА_1 автомобіль марки TOYOTA COROLLA 2014 р, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_4 ,та причіп УВН 810080 ЛИДЕР, 2014 року , припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль марки TOYOTA COROLLA 2014 р, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, білого кольору та на причіп УВН 810080 ЛИДЕР, 2014 року випуску.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його

проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 31 січня 2025 року.

Суддя міськрайонного суду Шевцова Л.М.