ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м.Суми

Справа №583/3921/23

Номер провадження 22-ц/816/177/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз»,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Первинна профспілкова організація нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА»

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2024 року, в складі судді Яценко Н.Г., ухвалене в м. Охтирка, повний текст якого складено 15 квітня 2024 року,

в с т а н о в и в:

14 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ПАТ «УКРНАФТА» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз», в якому просила:

- стягнути з відповідача невиплачену частину заробітної плати за період з 01.01.2022 р. по 15.09.2022 р. в сумі 48229,30 грн без урахування податків та зборів;

- стягнути з відповідача індексацію заробітної плати за порушення термінів виплати грошових доходів за період з 01.01.2022 р. по 15.09.2022 р. у сумі 6634,13 грн;

- стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 07.04.2023 р. по дату винесення судового рішення;

- визнати неправомірними дії відповідача щодо ненадання ОСОБА_1 невикористаної щорічної відпустки тривалістю 14 календарних днів та матеріальної допомоги на оздоровлення згідно з умовами колективного договору підприємства за період з 26.05.2021 р. по 31.12.2022р. відповідно до поданої заяви від 10.04.2023 р.;

- зобов`язати відповідача надати щорічну основну відпустку тривалістю 14 календарних днів та матеріальну допомогу на оздоровлення згідно з умовами колективного договору підприємства за період з 26.05.2021 р. по 31.12.2022 р. відповідно до поданої заяви від 10.04.2023 р.;

- стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Свої вимоги за позовом вмотивовані тим, що з 25.05.1998 р. позивачка почала працювати в НГВУ «Охтрканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА». 22.12.2006 вона була переведена на посаду економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтрканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА». У лютому 2020 року відповідач незаконно відсторонив її від раніше виконуваної роботи, безпідставно перевів у простій та протиправно припинив виплачувати їй 1/3 частину її заробітної плати. Постановою Сумського апеляційного суду від 05.01.2021 р. №583/1202/20 визнано незаконним та скасовано наказ №61-к/тр від 05.02.2020 р. в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» Наслєднікова С.В. «Про затвердження акту простою» стосовно працівника ОСОБА_1 , стягнуто з ПАТ «УКРНАФТА» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» на користь ОСОБА_1 невиплачену 1/3 частину заробітної плати у розмірі 25907,70 грн з подальшим утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Крім цього, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.02.2022 р. №583/4219/21, яке постановою Сумського апеляційного суду від 09.05.2023 р. залишено без змін, частково задоволені вимоги ОСОБА_1 , стягнуто з ПАТ «УКРНАФТА» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» на її користь безпідставно невиплачену 1/3 частину заробітної плати працівника за період з 23.09.2020 р. по 31.12.2021 р. в сумі 37263,56 грн.

Після повного виконання судового рішення від 08.02.2022 р. №583/4219/21 та закриття виконавчого провадження відповідач знову почав не доплачувати їй заробітну плату у розмірі 1/3 частини від її посадового окладу вже з 01.01.2022 р. Відповідно до її розрахунку за період з 01.01.2022 р. по 15.09.2022 р. відповідач неправомірно не виплатив частину належної працівнику заробітної плати у розмірі 48229,30 грн. Також з відповідача підлягає стягненню й компенсація працівнику частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 6634,13 грн.

Крім того, відповідно до наказу заступника голови правління, виконавчого Віце-президента по роботі з персоналом Кропив`янської О.Є. від 13.09.2022 р. №1418-к про застосування до економіста зі збуту 2 категорії ОСОБА_1 заходу стягнення у вигляді звільнення, згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України, позивачку було звільнено із займаної посади. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023 р. №551/2250/22, яке постановою Сумського апеляційного суду від 27.06.2023 р. залишено без змін, ОСОБА_1 поновлено на посаді економіста зі збуту 2 категорії НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» з 15.09.2022 р. Рішення в частині поновлення підлягає негайному виконанню. Після проголошення 06.04.2023 р. рішення суду №551/2250/22 позивачка відразу з`явилася до кабінетів співробітників кадрових сервісів, розташованих в адміністративному корпусі підприємства по вул. Київській, 119 в м. Охтирка, проте жодний із співробітників її не прийняв, процедуру поновлення на роботі не виконав, вступного інструктажу не провів, їй не було надано робоче місце, не було надано прилади та обладнання для виконання функцій, передбачених її посадовою інструкцією, що, на її переконання, свідчить про її недопущення до виконання раніше виконуваної нею роботи, через що вона не отримує належну їй заробітну плату.

Відповідно до наданого нею розрахунку сума середнього заробітку працівника за час затримки виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за період з 07.04.2023 р. по 31.08.2023 р. складає 51504 грн. Крім того, після поновлення на роботі вона вирішила скористатися своїм правом на отримання щорічної календарної відпустки та отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, яка передбачена умовами Колективного договору ПАТ «УКРНАФТА», в зв`язку з чим 10.04.2023 р. подала керівнику відповідну заяву. 17.04.2023 р. в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» Мальчик О. надано письмову відповідь про відмову у задоволенні її вимоги, оскільки їй при звільненні було сплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, тому після поновлення на роботі працівник не має права на отримання відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення. Позивачка не погоджується з такою позиціє відповідача, вважає її незаконною та необґрунтованою, й такою, що суперечить вимогам ч. 4 та ч. 9 ст. 10 Закону України «Про відпустки». Умисне порушення роботодавцем її трудових прав (незаконне позбавлення права на відпустку, незаконна невиплата заробітної плати, не допуск до виконання раніше виконуваної роботи) глибоко вразило позивачку та завдало значної моральної шкоди у вигляді душевних страждань, через що у неї різко погіршився стан здоров`я, відбулися вимушені зміни у її житті, вона втратила можливість професійно себе реалізувати. Маючи складну ситуацію в особистому житті, так як проживає без чоловіка, вона також має на утриманні похилого віку маму, про що неодноразово повідомляла своє керівництво та залишившись без заробітку перебуває у складному матеріальному становище, що спричинило негативні зміни у її житті. Розмір завданої їй неправомірними діями відповідача моральної шкоди оцінює в 50000 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину заробітної плати за період з 01 січня 2022 року по 15 вересня 2022 року з урахуванням компенсації в розмірі 54863 грн 43 коп.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 5000 грн моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 15000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 88), посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволені позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідача пропорційно до задоволених судом вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 07.04.2023 р. по дату винесення судового рішення, вказує, що при повторному поновленні її на роботі відповідач не виконав процедуру поновлення на роботі, не надав доступ до робочого місця, не надано обладнання для виконання функцій, передбачених посадовою інструкцією. Вважає, що суд помилково взяв до уваги висновки суду в іншій справі №583/3206/23, яка розглядалася за її скаргою на дії державного виконавця про передчасне закриття виконавчого провадження про поновлення ОСОБА_1 на роботі, оскільки сам факт доступу працівника до роботи ніким не перевірявся, бо державний виконавець весь час вказував, що це не його обов`язок.

Доводить, що суд не розрізнив між собою два поняття: поновлення у незаконному простої та поновлення на посаді економіста. Фактично роботодавець видав наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді економіста, але реалізував поновлення її у простої без надання роботи.

Вказує, що виплата роботодавцем грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку при незаконному звільненні з роботи не може позбавити гарантованого права на відпочинок поновленого на роботі працівника, який виявив бажання скористатися цим правом.

Зазначає, що визначений до стягнення розмір моральної шкоди не є співмірним із протиправною поведінкою відповідача, що має системний характер, регулярно повторюється, тому розмір справедливої моральної шкоди, який має бути стягнутий на користь ОСОБА_1 повинен становити 50000 грн.

Оскаржує і часткове стягнення судом витрат позивачки на правничу допомогу, так як сума понесених нею таких витрат 38200 грн, є реальною, підтверджується належними доказами, і повинні бути відшкодовані пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Також заявляє, що планує понести витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та наводить їх орієнтовний розрахунок.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» (т. 2, а.с. 104), посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.

Вказує про необґрунтованість стягнення з товариства на користь позивачки суми невиплаченої частини заробітної плати за період з 01.01.2022 р. по 15.09.2022 р. з урахуванням компенсації в розмірі 54863,43 грн, ставить під сумнів правильність наведеного судом розрахунку.

Надані сторонами докази бралися до уваги судом першої інстанції вибірково та однобоко, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Не погоджується із стягненням з товариства на користь позивачки витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн, оскільки їх понесення не підтверджено належними та допустимими доказами.

Заперечує проти стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, зазначає про відсутність підстав для такого відшкодування

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Укрнафта» (т. 2, а.с. 135-143) просить апеляційну скаргу Юрко А.М. на рішення суду у справі №583/3921/23 залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу Юрко А.М. (т. 2, а.с. 150-157) просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» в повному обсязі, судові витрати понесені позивачем під час розгляду справи покласти на відповідача. Вказує, що планує понести витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та наводить їх орієнтовний розрахунок.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 адвокат Кутовий Я.А. (т. 2, а.с. 173-181) просить критично оцінити та відхилити доводи та припущення викладені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

У відповіді на відзив ПАТ «Укрнафта» (т. 2, а.с. 195-203) просить критично оцінити та відхилити доводи викладені ОСОБА_1 у відзиві, оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні її позову залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Представник відповідача належним чином повідомлений, проте в судове засідання не з`явився. Підстав для відкладення у зв`язку з цим розгляду справи колегія суддів не вбачає, оскільки явка сторін до апеляційного суду є необов`язковою, позиція відповідача є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Кутового Я.А., представника ПАТ «УКРНАФТА» - адвоката Огреба М.А., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює в НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» з 25.05.1998 р.

Наказом № 120-к/тр від 31.05.2018 р. затверджено акт про простій працівників від 24.05.2018 р., встановлено ОСОБА_1 початок простою з 01.06.2018 р. з оплатою їй часу простою у розмірі 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові окладу.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Сумського апеляційного суду від 05.01.2021 р. по справі №583/1202/20, яке постановою Верховного Суду від 22.02.2023 р. залишено без змін, задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , визнано незаконним та скасовано наказ №61-к/тр від 05.02.2020 р. в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. «Про затвердження акту простою» стосовно ОСОБА_1 , стягнуто з ПАТ «УКРНАФТА» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину заробітної плати (за період з 05.02.2020 р. по 23.09.2020 р.) у розмірі 25907,70 грн з подальшим утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, а також стягнуто судові витрати.

Згідно зі змістом постанови Сумського апеляційного суду від 05.01.2021 р. №583/1202/20 судом було встановлено, що наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» Наслєднікова С.В. від 20.06.2019 р. ОСОБА_1 була звільнена з посади економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.02.2020 року визнано незаконним та скасовано наказ в.о. начальника управління «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» Наслєднікова С.В. №425-к/мр від 20.06.2019 р. «Про припинення трудового договору (контракту)» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу та поновлено ОСОБА_1 на посаді економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з 20.06.2019 р., стягнуто з ПАТ «УКРНАФТА» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи НГВУ «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.06.2019 р. по 04.02.2020 р. включно в сумі 80562,98 грн без врахування податків, а також моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Згідно з наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. від 05.02.2020 р. № 60-к/тр «Про поновлення на роботі» позивачку поновлено на роботі на посаді економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» з 20.06.2019 р.

В зв`язку з реформуванням та оптимізацією нафтогазовидобувного управління, а саме з ліквідацією фінансового відділу відповідно до наказу від 15.02.2018 р. №98АГП «Про оптимізацію організаційної структури, чисельності персоналу», на робочому місці економіста зі збуту 2 категорії фінансового відділу відсутні обсяги робіт, тому начальником служби охорони праці та пожежної безпеки ОСОБА_2 , в.о. керівника групи кадрових сервісів Охтирського регіону ОСОБА_3 , старшим юрисконсультом ОСОБА_4 запропоновано встановити початок простою робочого місця працівника ОСОБА_1 з 05.02.2020 р., про що складено акт про простій працівника від 05.02.2020 р.

Наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» Наслєднікова С.В. від 05.02.2020 р. №61-к/тр «Про затвердження акту простою» затверджено акт про простій працівника від 05.02.2020 р., встановлено початок простою (продовжено тривалість простою) працівнику економісту із збуту 2 категорії ОСОБА_1 з 05.02.2020 р.

Вказаним наказом економісту із збуту 2 категорії ОСОБА_1 , робоче місце якої перебуває в простої, наказано: знаходитися в кабінеті №30 адміністративного корпусу структурної одиниці (філії) «Укрнафта Буріння» ПАТ «УКРНАФТА» (м. Охтирка, вул. Київська, 164 а) з понеділка по четвер з 8 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. (перерва для відпочинку і харчування з 12 год. 00 хв. до 12 год. 45 хв.), в п`ятницю з 8 год. 00 хв. до 15 год. 45 хв. (перерва для відпочинку і харчування з 12 год. 00 хв. до 12. год. 45 хв.), а напередодні святкових та неробочих днів у порядку визначеному законодавством. Підрозділу бухгалтерії оплатити працівнику ОСОБА_1 час простою згідно з чинним законодавством у розмірі двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Відповідач не довів, що робота на виробництві, яку виконувала позивач, була зупинена. Зміст наведених наказів засвідчує, що виконання функцій та службових обов`язків позивача були покладені на інших працівників, а товариство, керуючись у тому числі і принципами здійснення підприємницької діяльності, проводило скорочення чисельності штату працівників, які підлягали звільненню у передбаченому законом порядку, а зупинення робіт у товаристві не мало місце, отже були відсутні підстави для оголошення простою, передбачені статтею 34 КЗпП України.

Таким чином, стосовно позивачки безпідставно складено акт простою у зв`язку з реформуванням та оптимізацією нафтогазовидобувного управління, а саме ліквідацією фінансового відділу відповідно до наказу від 15.02.2018 р. №98 АГП «Про оптимізацію організаційної структури, чисельності персоналу», відсутністю обсягу робіт на робочому місці економіста зі збуту 2 категорії фінансового відділу, що не можна визнати законною підставою для оголошення простою, в розумінні ст. 34 КЗпП України. Відповідачем по справі було порушено процедуру щодо оголошення простою позивачці, оскільки були відсутні передбачені ст. 34 КЗпП України умови для оголошення простою, тобто зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Якщо зупинення робіт у товаристві не мало місце, отже були відсутні підстави для оголошення простою, передбачені статтею 34 КЗпП України. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 р. в справі № 210/5853/16-ц.

За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.02.2022 р. по справі №583/4219/21, яке постановою Сумського апеляційного суду від 09.05.2023 р. залишено без змін, стягнуто з ПАТ «УКРНАФТА», в особі структурного підрозділу НГВУ «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину заробітної плати за період з 23.09.2020 р. по 31.12.2021 р. в сумі 37263,56 грн, а також стягнуто моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Згідно з довідкою НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» від 11.11.2021 ОСОБА_1 встановлений посадовий оклад з 01.04.2018 р. 10300 грн.

Відповідно до розрахунку позивачки, невиплачена частина заробітку з 01.01.2022 р. по 15.09.2022 р. становить 48229,30 грн.

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 від 25.01.2024 р. б/н розмір нарахованої заробітної плати позивача за період з січня 2022 року по вересень 2022 року становить 51606 грн 04 коп., з них: січень 3913,66 грн простій не з вини працівник; лютий 6673,54 грн- простій не звини працівника; 1624,40 грн- оплата непрацездатності за рахунок підприємства, 1624,40 грн оплата тимчасової непрацездатності за рахунок ФСС та 20600,00 грн МД (оклад); березень 6866,67 простій не з вини працівника, (-10300,00) грн МД (оклад); квітень 6866,67 грн матеріальна допомога, що вх в ФОП; травень 6866,67 грн матеріальна допомога, що вх в ФОП; червень 6500,00 грн матеріальна допомога, що вх в ФОП; липень та серпень - 0 грн; вересень 370,03 грн грошова компенсація у разі невикористаної відпустки при звільненні.

Також з довідки ОК-7 вбачається, що ОСОБА_1 за січень 2022 року нараховано 7162,46 грн (з них 3913,66 грн оплата простою), за лютий 2022 року 16973,54 грн (з них оплата простою 6673,54), за березень 2022 року 6866,67 грн - простій, за квітень 2022 року 6866,67 грн матеріальна допомога, за травень 2022 року 6866,67 грн матеріальна допомога, за червень 2022 року 6500 грн- матеріальна допомога, за липень та серпень 2022 року 0 грн, за вересень 2022 року 370,03 грн (компенсація відпустки при звільненні).

Допитана як свідок позивачка ОСОБА_1 пояснила, що до її звільнення 05.02.2020 р. вона перебувала у простої за наказом від 2018 року і після поновлення на роботі згідно наказу № 61 її переведено у простій. Станом на 01.01.2022 р. вона перебувала у простої згідно наказу №61 від 05.02.2020, який скасовано рішенням суду від 05.04.2021 р., отже її перебування у простої визнано незаконним. Стосовно не допуску її до робочого місця пояснила, що на даний час у службовому кабінеті, у якому вона працювала до звільнення, знаходиться відділ казначейства, її робочий стіл та комп`ютер відсутній. У відповідь на її звернення керівник підприємства повідомив, що її робоче місце знаходиться у відведеному місці, де саме знаходиться це відведене місце їй невідомо, керівник групи кадрових сервісів на її звернення відповідає, що з усіх питань необхідно звертатися до керівника. При цьому вона не може потрапити до службового приміщення, так як у неї відсутня перепустка, яку їй не видають. До Бюро з перепусток вона не зверталася, так як не знала про існування такого Бюро. З 24.02.2022 р. вона є внутрішньо переміщеною особою, у період до 15.09.2022 р. їй виплачувалася заробітна плата та матеріальна допомога від підприємства.

Свідок ОСОБА_5 , що є керівником групи кадрових сервісів Охтирського регіону ПАТ «Укрнафта», суду пояснила, що робоче місце ОСОБА_1 визначає її керівник ОСОБА_6 і воно знаходиться там же де і було до її звільнення. У квітні 2023 року ОСОБА_1 поновлено на попередній посаді, перешкод у допуску ОСОБА_1 до її робочого місця з боку групи кадрових сервісів не чиниться, але позивачка на роботу не з`являється і не виконує свої посадові обов`язки. Стосовно видачі перепусток, то така функція не входить до посадових обов`язків групи кадрових сервісів. Оклад ОСОБА_1 становить 10300 грн., однак заробітна плата у період з 01.01.2022 р. по 15.09.2022 р. їй виплачувалася не у повному обсязі через те, що ОСОБА_1 з 2018 року перебуває у простої. Щодо відпустки ОСОБА_1 свідок пояснила, що при звільненні їй було виплачено компенсацію за усі дні невикористаної нею відпустки, як це передбачено чинним трудовим законодавством. При цьому ОСОБА_1 має лише 13 днів відпуски, так як вона не ходить на роботу і не має відповідного стажу.

Свідок ОСОБА_7 , що є в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ Укрнафта, у судовому засіданні пояснив, що на посаді перебуває з 07.07.2023 р. і не володіє інформацією щодо працівника ОСОБА_1 . При цьому зазначив, що робоче місце позивачки у кабінеті №606 на 6 поверсі адміністративної будівлі підприємства.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2022 р. до 15.09.2022 р. з урахуванням компенсації в розмірі 54863,43 грн (48229,30 грн+ 6634,13 грн), суд першої інстанції виходив з доведеності таких вимог, а також наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями відповідача, розмір якої, із врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, визначив у сумі 5000 грн, а не 50000 грн, як просила позивачка.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 07.04.2023 р. по дату винесення судового рішення, суд виходив з не доведення факту наявності у діях відповідача порушень в частині своєчасного виконання рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді. Не встановлено судом і правових підстав для задоволення позову про визнання неправомірними дії відповідача щодо ненадання ОСОБА_1 невикористаної щорічної відпустки тривалістю 14 календарних днів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому зазначені виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Тобто, під заробітною платою, що належить працівникові, або за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст.ст. 3, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за встановлених постановою Сумського апеляційного суду від 05.01.2021 р. обставин безпідставного складення відносно позивачки акту простою від 05.02.2020 р., судовими рішеннями за період з 05.02.2020 р. по 31.12.2021 р. стягнута на користь ОСОБА_1 невиплачена частина заробітної плати (різниця між фактично нарахованою заробітною платою та заробітною платою, яка б підлягала нарахуванню позивачці у випадку відсутності простою), а відповідачем з 01.01.2022 р. по 15.09.2022 р. виплачувалася заробітна плата з врахуванням простою у розмірі 2/3 тарифної ставки, що дає підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення невиплаченої їй частини заробітної плати.

Не погоджуючись із наведеними судом розрахунками відповідачем не надано суду відповідних контр розрахунків на спростуванням визначених до стягнення сум. Тому доводи апеляційної скарги відповідача щодо незаконності рішення в цій частині є необґрунтованими.

При вирішенні позову у частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 07.04.2023 р. по дату винесення судового рішення суд першої інстанції виходив з наступного.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023 р. №551/2250/22 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 : визнано незаконним та скасовано наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» Сергія Наслєднікова №12-к/тм від 01.08.2022 р. про застосування до економіста зі збуту 2 категорії фінансового відділу ОСОБА_1 стягнення у вигляді догани; визнано незаконним та скасовано наказ заступника голови правління, виконавчого Віце-президента по роботі з персоналом Кропив`янської О.Є. №1418-к від 13.09.2022 р. про застосування до економіста зі збуту 2 категорії ОСОБА_1 заходу стягнення у вигляді звільнення, згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України; стягнуто з ПАТ «УКРНАФТА» в особі структурного підрозділу НГВУ «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16.09.2022 р. по 06.04.2023 р. в сумі 69478,18 грн з відрахуванням всіх належних зборів, податків та обов`язкових платежів, а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Визначено, що рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць.

Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2023 р. по справі №551/2250/22, серед іншого, поновлено ОСОБА_1 на посаді економіста зі збуту 2 категорії НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» із 15.09.2022 р.

Постановою Сумського апеляційного суду від 27.06.2023 р. по справі №551/2250/22 рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023 р. та додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2023 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, серед іншого: визнано незаконним та скасовано наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» Сергія Наслєднікова №12-к/тм від 01.08.2022 р. про застосування до економіста зі збуту 2 категорії фінансового відділу ОСОБА_1 стягнення у вигляді догани; визнано незаконним та скасовано наказ заступника голови правління, виконавчого віце-президента по роботі з персоналом ПАТ «УКРНАФТА» Кропив`янської О.Є. №1418-к від 13.09.2022 р. про застосування до економіста зі збуту 2 категорії ОСОБА_1 заходу стягнення у вигляді звільнення, згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 на посаді економіста зі збуту 2 категорії НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ«УКРНАФТА» із 15.09.2022 р.; стягнуто з ПАТ «УКРНАФТА» в особі структурного підрозділу НГВУ «Охтирканафтогаз», на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.09.2022 р. по 06.04.2023 р. в сумі 67069,80 грн з послідуючим утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, а також 5000 грн моральної шкоди.

Наказом НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ«УКРНАФТА» №349- к/тр від 07.04.2023 р. наказано: поновити ОСОБА_1 на посаді економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» з 15.09.2022 р., групі кадрових сервісів Охтирського регіону внести запис про поновлення на роботі до трудової книжки ОСОБА_1 , внести зміни до особової картки ОСОБА_1 , бухгалтерії здійснити негайну виплату ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць. Підстава: рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2023 р. №551/2250/22.

18.04.2023 р. на виконання рішення суду від 06.04.2023 р. та додаткового рішення суду від 18.04.2023 р. у справі №551/2250/23 був виданий виконавчий лист про поновлення ОСОБА_1 на посаді економіста зі збуту 2 категорії НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» із 15.09.2022 р., на підставі якого 20.04.2023 р. було відкрито виконавче провадження №71620131.

ПАТ «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» було надано державному виконавцю наказ №349 к/тр від 07.04.2023 р.

21.04.2023 р. державний виконавець прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням.

На постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_1 була подана скарга. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.07.2023 р. №583/3206/23, яка постановою Сумського апеляційного суду Сумської області залишена без змін, в задоволенні скарги було відмовлено.

При цьому апеляційний суд Сумської області зазначив, що доводи щодо фактичного не допуску скаржниці до роботи не підтверджуються належними доказами. Листування ОСОБА_1 з боржником такими доказами не є. Доказів того, що вона з`являлася на роботу для виконання своїх посадових обов`язків, проте їй чинилися перешкоди, вона не надала.

На питання суду до голови профкому чому він не сприяв захисту права позивачки останній не зміг цього аргументувати.

З приводу тверджень ОСОБА_1 , що поновлення на роботі та прийняття на роботу є спорідненими поняттями, а тому роботодавець мав провести обов`язкові дії (ст. 29 КЗпП України), виконання яких вказує на фактичний допуск працівника до роботи, зокрема провести вступний інструктаж, тощо, колегія суддів не може з цим погодитися, оскільки у разі поновлення працівника на роботі трудові відносини з ним не укладаються заново, а продовжуються.

10.04.2023 р. ОСОБА_1 зверталася до в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» із заявою про надання їй роз`яснень у вигляді письмового листа, чому вона не допущена до свого робочого місця та не може виконувати свої посадові обов`язки.

На зазначену заяву НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» надано відповідь від 26.04.2023 р. №01/01/10/05/01/02-02/01/227, в якій наголошено, що для виконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_1 необхідно перебувати на робочому місці, що визначене роботодавцем. ПАТ «УКРНАФТА» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» невідомі причини відсутності ОСОБА_1 на робочому місці та просять повідомити причини відсутності на робочому місці.

26.04.2023 р. та 02.05.2023 р. ОСОБА_1 зверталася до в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» із заявою про надання їй копії наказу №349-к/тр від 07.04.2023 р. про поновлення на роботі.

На звернення від 26.04.2023 р. НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» надано відповідь від 17.05.2023 р. №01/01/10/05/01/02-02/01/263, в якій зазначено, що рішення суду від 06.04.2023 р. у справі №551/2250/22, що не набрало законної сили, в частині негайного виконання виконано відповідно до наказу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» №349-к/тр від 07.04.2023 р., з яким ОСОБА_1 ознайомлена, про що свідчить її підпис. А також наголошено, що для виконання своїх посадових обов`язків, ОСОБА_1 необхідно перебувати на робочому місці, що визначене роботодавцем. Нагадують, що з 01.06.2018 р. ОСОБА_1 перебуває у простої. ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» невідомі причини відсутності ОСОБА_1 на робочому місці та зазначають, що відсутність на робочому місці без належного повідомлення підприємства про поважність причини жодним чином не проясняють ситуацію. Просять повідомити причини відсутності на робочому місці.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції взяв до уваги відсутність у діях відповідача порушень в частині своєчасного виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з ПАТ «УКРНАФТА» середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Доводи ОСОБА_1 про заподіяння їй відповідачем моральної шкоди в більшому розмірі ніж 500 грн ґрунтуються лише на припущеннях останньої і належними доказами не підтверджується, тому рішення місцевого суду і в цій частині є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів також враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, посилання та доводи осіб, які подали апеляційні скарги, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

При відмові у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «УКРНАФТА», відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133, ст. 137, ч. ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, підлягає задоволенню клопотання представника позивачки Юрко А.М. про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді, яка надавалась їй адвокатом Кутовим Я.А. на підставі договору про надання правової допомоги № 16/04/24 від 16 квітня 2024 року. За умовами договору вартість послуг становить 3000 грн за одну годину роботи адвоката (п. 3.2).

Враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, затрачений на надання таких послуг, що підтверджено належними доказами, колегія суддів вважає, що понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації за рахунок відповідача у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов