Справа № 152/1730/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 лютого 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Войнаровського І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кришина Альона Миколаївна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини,

у с т а н о в и в:

11 грудня 2024 року адвокат Кришина А.М., в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області із зазначеним вище позовом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з листопада 2020 року по листопад 2024 року позивачка перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від спільного проживання у цивільному шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . На даний час сторони однією сім`єю не проживають. Дитина проживає біля матері і знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Позивачка на даний час здійснює догляд за сином до досягнення ним трирічного віку, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, яка не забезпечує їхнього із сином належного утримання. Добровільно належної матеріальної допомоги на утримання сина та на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, відповідач не надає. Вказує, що відповідач є молодим (34 роки), працездатним, інших осіб на своєму утриманні не має, за станом здоров`я та матеріальним становищем спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку.

Представник позивачки просить стягнути з відповідача, аліменти на користь позивачки, на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до його повноліття та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до 13 грудня 2026 року включно.

Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.21).

Сторони повідомленні належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

15 січня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що визнає свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини та погоджується з вимогою позивача щодо матеріальної підтримки дитини в розмірі 1/4 його заробітку. При цьому, заперечує вимогу позивача про сплату аліментів на утримання матері дитини в розмірі 1500 грн, оскільки вважає цей розмір завищеним, і погоджується на сплату 1000 грн на місяць (а.с.23).

17 січня 2025 року від представника позивачки адвоката Кришини А.М. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому вона вказує, що доводи викладені у відзив на позовну заяву є простою заявою про часткове визнання позову, оскільки відповідач зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина визнає, а вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення сином трьох років в розмірі 1500 грн щомісячно вважає завищеними і погоджується на сплату 1000 грн. щомісячно. Відповідачем не приведено жодних доводів, які б стосувалися предмету спору між сторонами, а тому позивач у відповідності з вимогами ст. 179 ЦПК України не має можливості викласти свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві відповідачем заперечень та мотиви їх визнання або відхилення. Відповідач у відзиві не зазначає (і не долучає доказів), коли саме він отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, що унеможливлює встановити, чи у визначені ухвалою судді від 12.12.2024 строки відзив подано до суду. До відзиву не долучено документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву позивачу. Дитина сторін проживає біля матері і знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач з сім`єю не проживає, регулярної матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Позивач у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, не має змоги працювати і утримувати себе. Відповідач є молодим (34 роки), працездатним, інших осіб на своєму утриманні не має, за станом здоров`я та матеріальним становищем спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку. Жодного аргументу своєї неплатоспроможності аліментів на утримання дружини до досягнення сином трьох років в розмірі 1500 грн щомісячно, відповідач у відзиві не навів, а також не долучив відповідних доказів. Тому відзив відповідача вважає неналежним та необґрунтованим. Просить прийняти відповідь на відзив та врахувати її під час розгляду справи по суті; позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.25-27).

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком записаний ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно з копіями довідок №338/07-05/3 та №337/02-05/3 від 10 грудня 2024 року, малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , та знаходиться на її утримання (а.с.11-12).

Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, статей 180-184, 191 СК України.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За правилами ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з ч. 2 та ч. 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Суд вважає, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не навів жодної підстави та не надав доказів, які б слугували зменшенню розміру аліментів на утримання матері.

Таким чином, за наслідками судового розгляду суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки, на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до його повноліття та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до 13 грудня 2026 року включно.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,РНОКП), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце реєстрації та поживання: АДРЕСА_1 , РНОКП НОМЕР_1 ), аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 грудня 2024 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,РНОКП), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце реєстрації та поживання: АДРЕСА_1 , РНОКП НОМЕР_1 ), аліменти на її утримання до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 11 грудня 2024 року і до 13 грудня 2026 року включно.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський