Справа № 216/5616/21
Провадження № 2/216/132/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 16 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Позивачка повторно не з`явилася у судове засідання, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день, та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що позивачка викликалася у судові засідання та була повідомлена про розгляд справи призначеної на 24.10.2024, надала суду повторну заяву про відкладення розгляду справи, через високий ступінь небезпеки пов`язаної з частими повітряними тривогами, та поганим станом здоров`я. Однак, судом враховується те, що позивачкою не надано медичних документів на підтвердження погіршення стану її здоров`я, а повітряні тривоги носять систематичний характер з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України з 24.02.2022.

Також, позивачка повідомлялася про розгляд справи призначеної на 30.01.2025, що встановлено довідкою про доставку SMS, однак до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки у судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Суд відкладає розгляд справи в разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача у судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України, особи, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» вказано, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85).

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішеннях «Осман проти Сполученого королівства» та «Круз проти Польщі» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому Суд вказав, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості в розгляді їхньої справи.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі (AleksandrShevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Таким чином, суд вважає, що позивачка вважається повідомленою про час і місце судового розгляду справи, двічі у судове засідання не з`явилася.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

ВС визначив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Суд зауважив, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (постанова ВС від 22.05.2019 року в справі № 310/12817/13).

З огляду на наведене, беручи до уваги принципи розумності строків розгляду справи та правової визначеності, у зв`язку з повторною неявкою позивачки у судове засідання без поважних причин суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257, ст. 260 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.В.Онопченко