СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/2360/25
ун. № 759/1481/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2025 р. ОСОБА_2 , яка представляє інтереси позивача, звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить: 1) визнати недостовірною інформацію в кредитній історії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про наявність кредитної заборгованості за кредитним договором №К2Н0А500055020 від 28.10.2005 року (кредитним договором на придбання автомобіля (8642471)); 2) визнати незаконними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо передання недостовірних відомостей ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для внесення інформації (запису) в кредитній історії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про наявність кредитної заборгованості за кредитним договором №К2Н0А500055020 від 28.10.2005 року (кредитним договором на придбання автомобіля (8642471)); 3) визнати незаконним внесення ТОВ «Українське бюро кредитних історій» інформації (запису) в кредитній історії щодо наявності кредитної заборгованості у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №К2Н0А500055020 від 28.10.2005 року (кредитним договором на придбання автомобіля (8642471)); 4) зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) виключити недостовірну інформацію (запис) з кредитної історії ОСОБА_1 щодо наявності кредитної заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №К2Н0А500055020 від 28.10.2005 року кредитним договором на придбання автомобіля (8642471)); 5) стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону N 1023-XII, споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Застосування ЗУ "Про захист прав споживачів" до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними законами.

Із пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.04.96 р. "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено Законом України "Про захист прав споживача", порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

У даному випадку спір виник між фізичною особою (позивачем) і бюро та банком (відповідачі) щодо:

незаконності передання банком до кредитної історії позивача інформації про наявність кредитної заборгованості;

незаконності внесення бюро інформації (запису) в кредитній історії щодо наявності кредитної заборгованості у позивача;

зобов`язання бюро виключити недостовірну інформацію (запис) з кредитної історії позивача щодо наявності кредитної заборгованості.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Отже, як вбачається з даного позову, підставою звернення позивача з вищевказаним позовом не є порушення відповідачем Закону України "Про захист прав споживача" (позов не містить жодного посилання на порушення прав та способи їх захисту, передбачених цим Законом), а є визнанням дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Стаття 28 ЦПК України передбачає альтернативну підсудності для позову про захист прав споживача, тому територіальна юрисдикція позову про захист прав споживача за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача. Однак, як вбачається з відомостей Єдиного демографічного реєстру, позивач не має зареєстрованого місця проживання на території Святошинського району міста Києва.

Враховуючи, що на правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є захистом прав споживача, а тому на них не поширюються вимоги Закону України "Про захист прав споживача", діють загальні правила підсудності.

Згідно ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

З огляду на викладене, вважаю необхідним передати справу для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, передати за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 42-А).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І.Ю. Єросова