Провадження № 2/638/1737/25
30 січня 2025 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Щепіхіної В. В.,
за участю секретаря - Луценко Д. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м. Харковав порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -
Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі позивач) звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в розмірі 65 843,23 грн та суми сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн.
16.05.2016 року о 16:30 в м. Харків, вул. Пушкінська поблизу будинку № 32 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_1 . Відповідач здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка при наближенні транспортного засобу проявила неуважність, не переконалась в відсутності небезпеки для себе та раптово стала перетинати проїзну частину, вибігаючи із-за припаркованого автомобіля, рухаючись з права наліво по ходу руху автомобіля Hyundai (д.р.н. НОМЕР_2 ). Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_2 було нанесено тілесні ушкодження. Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.11.2016 року кримінальне провадження було закрито в зв?язку з встановленням відсутності в діях відповідача, складу кримінального правопорушення. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на виконання вимоги ЗУ № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник потерпілої особи (пішохода ОСОБА_2 ) звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до Наказу № 2781 від 26.03.2018 року та вимог Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 65 843,23 грн, яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 903152 від 27.03.2018 року. Розмір підтвердженої матеріальної шкоди (витрат на лікування) склав 39 743,23 грн. Розрахунок регламентної виплати МТСБУ пов?язаної зі стійкою втратою працездатності наступний: 1450,00 грн. х 18 = 26 100,00 грн. Отже, позивачем були понесені витрати, пов?язані з регламентною виплатою, в розмірі 65 843,23 грн: де 39 743,23 грн + 26 100,00 грн = 65 843,23 грн, де: 39 743,23 грн - підтверджені витрати на лікування; 26 100,00 грн - розмір виплати у зв?язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілої особи. Таким чином, Позивачем були понесені витрати, пов?язані з регламентною виплатою, в розмірі 65 843,23 грн. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 65 843,23 грн.
Ухвалою суду від 29.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, заяви про розгляд справи без його участі, суду не направив.
Оскільки позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, а відповідач по справі був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, не з`явився до суду та не повідомив про поважність такої неявки, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
22.08.2017 року представник потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 16.05.2016 року.
Право на звернення з відповідною заявою підтверджується копією довіреності, посвідченої 15.05.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О. А.
Потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Міська лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» із закритим базальним переломом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням з 16.05.2016 року по 13.06.2016 року, що підтверджєуться довідкою про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді від 27.12.2017 року та випискою від 13.06.2016 року
За період стаціонарного лікування потерпілій ОСОБА_2 були призначені лікарські засоби згідно з переліком та кількістю, визначеними в довідці КЗОЗ «ХМКЛШНМД».
Як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціального експертною комісією серії 12 ААА № 461419, ОСОБА_2 має другу групу інвалідності з 17.01.2017 року безстроково.
22.08.2017 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про здійснення відшкодування витрат на лікування та з зявою про здійснення відшкодування витрат пов`язаних зі стійкою втратою працездатності на розрахунковий рахунок заявника.
22.08.2017 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про здійснення відшкодування витрат на лікування та з зявою про здійснення відшкодування витрат пов`язаних зі стійкою втратою працездатності на розрахунковий рахунок заявника.
Шкода, заподіяна життю та здоров`ю потерпілої внаслідок ДТП, становить 65 843,23 грн, яка складається із 39 743,23 грн - підтверджених витрат на лікування; 26 100,00 грн - розмір виплати у зв?язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілої особи, що підтверджується розрахунком відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого № 1 від 06.03.2018 року, поясненням до розрахунку відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого № 1 від 06.03.2018 року, наказом МТСБУ № 2781 від 26.03.2018 року, довідкою МТСБУ № 1 від 06.03.2018 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих.
Як вбачається з копії платіжного доручення № 903152 від 27.03.2018 року, страхове відшкодування у розмірі 65 843,23 грн було перераховано позивачем на користь ОСОБА_3 .
Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.
Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент вчинення ДТП, далі - Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із п. 23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратоюпрацездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Як вбачається з п. 26.1 ст. 26 Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.
Пунктом 26.2 ст. 26 Закону передбачено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.
Згідно з п. п. а) п. 41.1.ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.
За загальним правилом, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини.
Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.
Якщо шкоди завдано особою, відповідальність якої не застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то страхове відшкодування здійснює МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. Після сплати страхового відшкодування МТСБУ набуває права регресної вимоги до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій баз даних МТСБУ, доступ до якої є загальнодоступним.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Проте, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого ухвалою суду строку. В матеріалах справи також відсутні докази неможливості подання відповідачем доказів з об`єктивних причин, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження строк.
Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів з боку відповідача на спростування зазначених вище висновків, суд, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, доходить висновку про наявність підстав для стягнення в порядку регресу з відповідача на користь позивача фактично сплаченого страхового відшкодування в розмірі 65 843,23 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 3 028 грн.
Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, ст. 933, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою задовольнити.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачу необхідно подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В. В. Щепіхіна