КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 357/6927/24 Апеляційне провадження № 22-ц/824/4162/2025Головуючий у суді першої інстанції - Бебешко М.М., Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Смолко А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Павлецької М.А.,

представника відповідача Вдовик О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Вдовикою Оленою Миколаївною, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого під час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , згідно з яким просила:

- встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 01 серпня 2008 року до 04 жовтня 2023 року;

- визнати, що 1/2 частка житлового будинку, загальною площею 116,8 кв.м, житловою площею 69,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з складовими частинами, а саме: погрібом під частиною будівлі б/п погрібом під частиною будівлі в,п, прибудовою, позначеною «а», прибудовою, позначеною «а3», прибудовою, позначеною «а4», сараєм, позначеним «Б», гараж-сараєм, позначеним «в», сараєм, позначеним «В», гараж-сараєм, позначеним «в1», убиральнею, позначеною «Г», убиральнею, позначеною «Д», ганком, позначеним «а1», огорожею, позначеною «1», вимощенням, позначеним «2», воротами, позначеними «3-4» та земельна ділянка, площею 0,0468 га з цільовим призначеним для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :03:018:0059, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 );

- здійснити поділ спільного сумісного майна, а саме визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 116,8 кв.м, житловою площею 69,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з складовими частинами, а саме: погрібом під частиною будівлі б/п погрібом під частиною будівлі в,п, прибудовою, позначеною «а», прибудовою, позначеною «а3», прибудовою, позначеною «а4», сараєм, позначеним «Б», гараж-сараєм, позначеним «в», сараєм, позначеним «В», гараж-сараєм, позначеним «в1», убиральнею, позначеною «Г», убиральнею, позначеною «Д», ганком, позначеним «а1», огорожею, позначеною «1», вимощенням, позначеним «2», воротами, позначеними «3-4» та визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 116,8 кв.м, житловою площею 69,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з складовими частинами, а саме: погрібом під частиною будівлі б/п погрібом під частиною будівлі в,п, прибудовою, позначеною «а», прибудовою, позначеною «а3», прибудовою, позначеною «а4», сараєм, позначеним «Б», гараж-сараєм, позначеним «в», сараєм, позначеним «В», гараж-сараєм, позначеним «в1», убиральнею, позначеною «Г», убиральнею, позначеною «Д», ганком, позначеним «а1», огорожею, позначеною «1», вимощенням, позначеним «2», воротами, позначеними «3-4»;

- здійснити поділ спільного сумісного майна, а саме визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0468 га з цільовим призначеним для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :03:018:0059, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0468 га з цільовим призначеним для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :03:018:0059, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошову компенсацію 1/2 вартості спільного сумісного майна - транспортного засобу «Lada Largus» з реєстраційним номером НОМЕР_3 в розмірі 200 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 01 серпня 2008 року по 04 жовтня 2023 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки.

В результаті даних відносин у сторін народилося двоє доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони та їх діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Протягом спільного життя сторони займалися благоустроєм будинку, робили ремонт купували меблі та побутову техніку, всі свята проводили в колі рідних та друзів. Також, спільно заробляли грошові кошти та витрачали їх на придбання харчування, одягу, комунальних послуг, відпочинку, придбання нерухомого та рухомого майна.

17 липня 2013 року сторонами було придбано 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 116,8 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0468 га з кадастровим номером :03:018:0059 за вказаною адресою, які зареєстровано на ім`я відповідача.

У 2021 році сторонами було придбано транспортний засіб «Lada Largus» з реєстраційним номером НОМЕР_4 , який було відчужено 28 березня 2023 року без відома позивачки та оформлено на ім`я матері відповідача ОСОБА_5 , що підтверджується відповіддю сервісного центру МВС на адвокатський запис.

Спірний автомобіль придбано за спільні кошти сторін і був відчужений без відома позивачки. Ринкова вартість спірного автомобіля становить 401000,00 грн..

Представник позивачки зверталася до відповідача з пропозицією добровільного поділу спільного майна, яка залишилася без задоволення, тому позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київського області від 11.10.2024 позов задоволено частково.

Визнано, що 1/2 частка житлового будинку, загальною площею 116,8 кв.м, житловою площею 69,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з складовими частинами, а саме: погрібом під частиною будівлі б/п погрібом під частиною будівлі в,п, прибудовою, позначеною «а», прибудовою, позначеною «а3», прибудовою, позначеною «а4», сараєм, позначеним «Б», гараж-сараєм, позначеним «в», сараєм, позначеним «В», гараж-сараєм, позначеним «в1», убиральнею, позначеною «Г», убиральнею, позначеною «Д», ганком, позначеним «а1», огорожею, позначеною «1», вимощенням, позначеним «2», воротами, позначеними «3-4» та земельна ділянка, площею 0,0468 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :03:018:0059, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Здійснено поділ спільного сумісного майна, а саме визнано за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 116,8 кв.м, житловою площею 69,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з складовими частинами, а саме: погрібом під частиною будівлі б/п погрібом під частиною будівлі в,п, прибудовою, позначеною «а», прибудовою, позначеною «а3», прибудовою, позначеною «а4», сараєм, позначеним «Б», гараж-сараєм, позначеним «в», сараєм, позначеним «В», гараж-сараєм, позначеним «в1», убиральнею, позначеною «Г», убиральнею, позначеною «Д», ганком, позначеним «а1», огорожею, позначеною «1», вимощенням, позначеним «2», воротами, позначеними «3-4» та визнано за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 116,8 кв.м, житловою площею 69,6 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з складовими частинами, а саме: погрібом під частиною будівлі б/п погрібом під частиною будівлі в,п, прибудовою, позначеною «а», прибудовою, позначеною «а3», прибудовою, позначеною «а4», сараєм, позначеним «Б», гараж-сараєм, позначеним «в», сараєм, позначеним «В», гараж-сараєм, позначеним «в1», убиральнею, позначеною «Г», убиральнею, позначеною «Д», ганком, позначеним «а1», огорожею, позначеною «1», вимощенням, позначеним «2», воротами, позначеними «3-4».

Здійснено поділ спільного сумісного майна, а саме визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0468 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :03:018:0059, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та визнано за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0468 га з цільовим призначеним для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :03:018:0059, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошову компенсацію 1/2 вартості спільного сумісного майна - транспортного засобу «Lada Largus», 2021 року випуску, об`єм двигуна 1596 куб.см., в розмірі 200500,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в сумі 12 105,00 грн. (т. 2, а.с. 43-58).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що усупереч вимог ст. 83 ЦПК України, суд першої інстанції долучив до матеріалів справи докази, додані позивачкою до відповіді на відзив без відповідного клопотання про встановлення додаткового строку для подання цих доказів та без зазначення поважності підстав пропущеного строку.

При цьому, зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що стороною позивачки не було подано жодних документів, актів про фактичне проживання, інших доказів, які б могли підтверджувати, що у період з 01.08.2008 та на момент придбання будинку - 13.03.2013 сторони проживали разом однією сім'єю.

Також, вказує, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було взято до уваги довідки про доходи сторін, з яких вбачається, що у жодної з сторін не було достатньо коштів для придбання як частини житлового будинку, так і автомобіля (т. 2, а.с. 61-68).

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Позивачка та її представник у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Правило статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 15.07.2020 по справі №524/10054/16, належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.01.2024 у справі №523/14489/15-ц, вказала, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Велика Палата Верховного Суду у даній постанові вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачка з 21.09.2009 до 17.05.2014 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а з 17.05.2014 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 30.07.2013.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , які з 17.05.2014 у зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Сторони з дітьми 20.06.2018 уклали декларації про вибір лікаря Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 ОСОБА_6 , яка надає первинну медичну допомогу, вказавши у деклараціях адресу місця реєстрації.

Позивачем долучено до матеріалів справи копії вітальних листівок, одна з яких датована 14.02.2015, інші без відповідної дати; вітальну листівку для ОСОБА_2 , датовану 2017 роком; 12 фотографій зі спільного відпочинку, з зазначенням їх дат - 2008 до 2020 року; квитанції про необхідність сплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , виписаних на ім`я ОСОБА_2 за березень 2024 року, платіжні інструкції про сплату ОСОБА_1 житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 за період часу з 12.01.2022 до 12.12.2023 року; сертифікати туриста, видані на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_2 про відвідування Турції в період часу з 05 до 13 вересня 2020 року, Грузії за період часу з 06 по 14 серпня 2017 року, Карпатських гір за період часу з 04 по 09 травня 2019 року; договір оренди квартири позивачкою з двома доньками від 09 жовтня 2023 року на період до 01 грудня 2025 року; листи, адресовані з позивачці з районного управління поліції про розгляд її звернень щодо конфліктів між нею та ОСОБА_2 , що мали місце 11.06.2023, 11.08.2023, 26.02.2024.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.03.2024, 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 116,8 кв.м. та земельна ділянка, площею 0,0468 га з кадастровим номером :03:018:0059 за вказаною адресою, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з 17.07.2013 належить ОСОБА_2 .

Територіальним сервісним центром МВС № 3242 на запит адвоката Павлецької М.А. надано інформацію з приводу того, що 11.02.2009 за ОСОБА_8 було зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 211140, 2008 року випуску, який 15.10.2021 був перереєстрований в ТСЦ ; 7141 в Черкаській області за ОСОБА_9 23.03.2021 в ТСЦ МВС № 3242 ОСОБА_2 було зареєстровано транспортний засіб «Lada Largus», 2021 року випуску, який 28.03.2024 в ТСЦ МВС № 3242 був перереєстрований на ОСОБА_5 .

Згідно відомостей про доходи ОСОБА_1 у 2008 році доходи вона не отримувала; з 2009 по 2010 рік отримувала стипендію в БНАУ; з 2011 по 2014 рік та 2015 по 2016 рік отримувала державну соціальну матеріальну допомогу; з 2017 до 2021 року отримувала допомогу від здачі майна в лізинг ТОВ «Агрофірма Ріжки», з 2021 по 2002 рік отримувала заробітну плату в ТОВ «Клуб туристів Кулуар»; в 2022 році отримала дохід від донорства та за здачу земельної ділянки в оренду в ТОВ «Агрофірма Ріжки».

ПП "М.С.Консалинг" надано стислий звіт про ринкову вартість спірного майна, згідно з яким ринкова вартість 1/2 частини житлового будинку становить 1703190,00 грн., а вартість земельної ділянки становить 316 810,00 грн.

Згідно даних Білоцерківського відділу ДРАЦС актових записів про шлюб ОСОБА_2 за період з 01.08.2008 до 04.10.2023 не міститься.

Згідно стислого висновку оцінювача ринкова вартість автомобіля LADA LARGUS 2021 року випуску становить 401 000,00 грн.

Згідно даних ДПС України за період з 3 кварталу 2008 року по 4 квартал 2012 року відсутня інформація про доходи ОСОБА_2 . В 2014 році ОСОБА_2 отримав дохід від ПрАТ СК «Провідна» в сумі 23,52 грн. В інший період часу, включно з 4 кварталом 2023 року, відсутні відомості про доходи відповідача.

17.07.2013 відповідач шляхом укладення договорів купівлі-продажу придбав у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 за ціною 141600,00 грн. та земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку за ціною 79 923,17 грн.

Представником відповідача долучено до матеріалів справи виписки за депозитним договором ОСОБА_5 з АТ КБ «ПриватБанк», згідно з якими 17.07.2013 останній видано на руки вклад в сумі 16 518,70 доларів США, а 16.03.2021 видано вклад в сумі 2 258,41 доларів США.

Відповідач з 26.05.1998 по 08.10.2009 був зареєстрований по АДРЕСА_4 ; з 21.10.2009 по 22.05.2012 був зареєстрований в АДРЕСА_3 ; з 14.06.2012 до 25.07.2013 по АДРЕСА_4 ; з 30.07.2013 зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з державного реєстру потужностей операторів ринку, ОСОБА_2 з 25.09.2020 включений до даного реєстру з видом діяльності первинне виробництво, адреса потужності: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_12 видавалися разові пропуски на завезення пасіки на медозбір в Канівський район 20.04.2008, 07.05.2009, 15.04.2013, 16.05.2014, 01.05.2014.

21.09.2020 та 09.05.2023 подавалися звіти Білоцерківською міською державною лабораторією Держпродспоживслужби за результатами дослідження патологічного (біологічного) матеріалу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 з дітьми 12.10.2009 по 17.05.2014 була зареєстрована по АДРЕСА_5 .

Відповідно до довідок закладів дошкільної освіти сторони у справі приймали участь у житті закладу, виконували свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини.

Згідно характеристики зі школи № 6 у м. Біла Церква батьки цікавляться навчання дитини підтримують постійний зв`язок зі школою і класним керівником, відвідують батьківські збори і шкільні заходи.

18.03.2021 ОСОБА_2 вніс 357 200,00 грн. до автосервісної філії «Сфер-Авто» за придбання автомобіля «Largus».

09 березня 2021 року відповідач видав нотаріально посвідчену довіреність ОСОБА_9 та ОСОБА_13 на право розпорядження транспортним засобом ВАЗ211140, 2008 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

ОСОБА_14 є власником квартири по АДРЕСА_5 .

Також, в матеріалах справи містяться диски із фотознімками та відеозаписом обставин спільного відпочинку сторін, у тому числі за участі їх дітей за період часу з 2011 по 2021 рік, долучені до матеріалів справи позивачем копії вітальних листівок сторін один одного зі святом святого Валентина, із зізнанням останніх у коханні один до одного, вітальної листівки позивача до відповідача з відпочинку в Закарпатті, датованої 2017 роком, фото з відпочинку та сімейних фотосесій, зроблених сторонами за період часу з 2008 року до 2020 року.

Таким чином, з огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність матеріалами справи в їх сукупності факту спільного проживання сторін однією сім`єю з моменту державної реєстрації місця проживання останніх спільно з дітьми за адресою АДРЕСА_6 , а саме з 21.10.2009 до 04.10.2023.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги докази, подані позивачем до суду разом із відповіддю на відзив, якими підтверджується, зокрема, факт спільного проживання сторін однією сім`єю, колегія суддів відхиляє, оскільки положеннями чинного ЦПК України, зокрема ч. 4 ст. 179 ЦПК України, передбачена можливість сторонам справи надавати докази, які не були подані разом із позовом та/або відзивами, разом із наданням відповідей на відзиви та/або заперечення на відповіді в обгрунтування викладених у цих заявах по суті обставин. В даному випадку позивачем в межах встановленого судом строку та встановленої можливості законом надано заперечення на позицію відповідача по суті спору у формі відповіді на відзив разом із доказами, які її обгрунтовують.

Щодо доводів апелянта про незаконність рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про поділ майна, слід зазначити наступне.

Як вже зазначалося вище, спірне нерухоме майно було зареєстровано за відповідачем під час його спільного проживання однією сім`єю з позивачкою без реєстрації шлюбу.

Разом з тим, у ст. 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст. 368 ЦК України.

У відповідності до положень ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу щодо права спільної сумісної власності подружжя.

Також, ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 03.04.2020 по справі № 286/1537/16-ц, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію права спільної сумісної власності подружжя.

Водночас, як роз`яснила Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.11.2018 року по справі № 372/504/17, презумпція спільності права власності подружжя на майно може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі і в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Крім того, у відповідності до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заперечуючи щодо заявлених позовних вимог, відповідач посилався, серед іншого, на те, що спірні нерухоме майно та автомобіль були придбані ним за власні кошти, а також за кошти його матері, отримані нею з депозитних рахунків.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, будь-яких доказів, які б підтверджували як використання саме вказаних коштів для придбання спірного майна, так і спростовували б матеріально-правову презумпцію спільності майна подружжя, відповідачем до суду надано не було.

Крім того, судом першої інстанції обгрунтовано не взято до уваги твердження відповідача про те, що позивачка не мала власних доходів, а працював лише відповідач, так як мав власну пасіку, адже майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт, що спірні житловий будинок, земельна ділянка та автомобіль є спільною власністю сторін, оскільки вони набуті за час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах та підлягають поділу між ними у рівних частках.

Крім того, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації у розмірі 200 500 грн. 00 коп. за 1/2 частину транспортного засобу "LadaLargus", 2021 року випуску, об`єм двигуна 1596 куб. см., так як вказаний транспортний засіб придбано за час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах, належав останнім на праві спільної сумісної власності і без відома позивачки був відчужений відповідачем своїй матері ОСОБА_5 .

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності рішення в оскаржуваній частині не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Вдовик Оленою Миколаївною, - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого під час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 31 січня 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова