Справа № 524/8596/24
Провадження №2/524/548/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.,

за участю секретаря судового засідання: Воблікової І. О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Карабаш Ю. О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Кременчуці позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом, у якому просила позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_5 , яка є її онучкою.

На обґрунтування позову зазначила, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є батьками ОСОБА_5 , з 2011 року самоусунулися від виховання, утримання, фізичного розвитку останньої, і тільки вона доглядає та утримує онуку, піклується про стан її здоров`я та всебічний розвиток.

Так, її син ОСОБА_3 з 2006 року перебуває у фактично шлюбних відносинах з ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_5 ; починаючи з 2011 року і на теперішній час остання проживає разом із позивачем, а її батьки проживають на території рф, при цьому не виявляють бажання спілкуватися з донькою, не цікавляться її життям, розвитком, навчанням та здоров`ям.

Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 виповнилося 14 років, але отримати паспорт нею не має можливості, оскільки вона народилася в рф та повинна пройти процедуру отримання довідки про реєстрацію особи громадянином України, а заяву з питань громадянства дитини підписує один з її батьків або інший законний представник дитини, а батьки не вживають жодних заходів щодо вирішення цього питання. Окрім того, існують труднощі щодо отримання дитиною свідоцтва про здобуття повної загальної середньої освіти та допуску до здачі муніципального мультипредметного тесту.

На підтвердження факту самостійного виховання онуки, позивач посилається на відповіді відповідних закладів охорони здоров`я та освіти, з яких убачається, що дитиною, крім бабусі, ніхто не цікавиться та не опікується, для підтвердження факту проживання дитини разом із нею надає затверджений головою ОСББ акт та акт обстеження житлово-побутових умов, складений службою у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Ураховуючи, що з 2011 року вона самостійно займається вихованням, розвитком та утриманням онуки, батьки якої з дитиною не спілкуються, самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо нехтуючи ними, не надають жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, не дбають про її нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, тобто протягом тривалого часу з боку відповідачів відсутнє піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самосійного життя, що негативно впливає на гармонійний розвиток цієї дитини, діючи в якнайкращих інтересах дитини, просить позбавити відповідачів батьківських прав.

Ухвалою від 11 вересня 2024 року суд у справі відкрив провадження та призначив підготовче засідання, яке ухвалою від 07 листопада 2024 року закрив та призначив справу до судового розгляду.

13 січня 2025 року до суду надійшла заява від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, у якій він просив долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради цього органу про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно неповнолітньої ОСОБА_5 , а також просив проводити розгляд справи без його участі.

Представник позивача звернулася до суду з заявою про уточнення анкетних даних щодо відповідача ОСОБА_4 .

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (про що свідчать зворотні конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також оголошення про виклик осіб, наявні в матеріалах справи), із клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалися.

У судовому засіданні заслухано позивача та її представника, які просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили суду, що являються сусідами та подругами позивача; ОСОБА_3 знають як сина ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 за місцем проживання дитини бачили один раз; відповідачі передали ОСОБА_5 на утримання позивача у трьохрічному віці; з цього часу вихованням дитини займаються бабуся та дідусь.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, її представника, пояснення свідків, дослідивши висновок органу опіки та піклування, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У частині першій статті 12 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства», зокрема, встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19, від 29 листопада 2023 року у справі № 607/15704/22.

При цьому Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків (постанови Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21).

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд установив, що ОСОБА_3 є батьком, а ОСОБА_4 - матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 20).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_1 та громадянином України, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянкою рф (а.с. 6-14).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта від 20 червня 2024 року, підписаного власниками квартир НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 у АДРЕСА_1 , затвердженого головою правління ОСББ № 53 Давидовою Р. В., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2011 року (а.с. 34).

За інформацією з акта обстеження житлово-побутових умов від 04 липня 2024 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, проведено обстеження умов проживання неповнолітньої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Так, власник цієї двокімнатної квартири ОСОБА_8 - дід дитини; умови проживання задовільні; квартира з усіма комунальними зручностями; кімнати облаштовані необхідними для проживання меблями та побутовою технікою; речі повсякденного користування впорядковані; для ОСОБА_5 відведена окрема кімната, яка облаштована відповідно до її віку та потреб; дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку. За вказаною адресою проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с. 34).

На адвокатські запити Юлії Карабаш :

Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» м. Кременчука надало виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі змісту якої вбачається, зокрема, що з жовтня 2011 року дитина знаходиться під наглядом лікаря-педіатра, прибула з міста санкт-петербург (росія), з цього часу постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває під опікою бабусі ОСОБА_1 , має укладену декларацію з лікарем ОСОБА_11 , діагноз - ідіоматичний сколіоз, юнацький остеохондроз, медичне спостереження регулярне, щеплення за календарем вакцинацій, на прийом амбулаторно, до педіатра та інших фахівців дитину приводила бабуся, батьки жодного разу не цікавилися станом здоров`я дитини, під час відвідування дитини за адресою проживання батьків вдома не було (а.с. 25, 26);

Кременчуцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 78 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надав інформацію, за якою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідувала цей заклад з 10 жовтня 2011 року до 30 травня 2014 року, до дитячого закладу в охайному та доглянутому стані приводила та забирала її бабуся ОСОБА_1 , яка підгримувала постійний зв`язок із вихователем; дитина була забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку (одягом, взуттям, необхідним приладдям для занять); онука завжди з нетерпінням чекала на бабусю; у разі відсутності дитини в закладі, про це повідомляла ОСОБА_1 ; на батьківських зборах, святах та розвагах, які проводилися у закладі, завжди була присутня бабуся дитини; оплату за харчування оплачувала також остання; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жодного разу не цікавилися фізичним, духовним та моральним розвитком дитини, ні особисто, ні в телефонному режимі не спілкувалися з вихователями та адміністрацією закладу (а.с. 28);

Кременчуцька гімназія № 28 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області повідомила, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчалася у цьому закладі з першого по дев`ятий клас, який закінчила у 2023 році. Протягом усього цього часу вихованням дитини займалася бабуся ОСОБА_1 , яка постійно відвідувала батьківські збори, спілкувалася з учителями, була активним учасником шкільних свят та позашкільних заходів, у початкових класах приводила і забирала дитину із закладу, вирішувала всі матеріальні питання останньої. Дитина завжди приходила до школи доглянутою, охайною, відповідально ставилася до навчання. Протягом дев`яти років навчання ОСОБА_5 у гімназії, ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_3 до освітнього закладу не приходили, не цікавилися навчанням, фізичним, духовним, моральним розвитком дитини, батьківські збори жодного разу не відвідували, не приводили та не забирали дитину з гімназії, не контактували з вчителями чи адміністрацією закладу, навіть у телефонному режимі, у вихованні доньки участі не брали (а.с. 32);

Кременчуцький ліцей № 5 імені Т. Г. Шевченка Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області повідомив, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у зазначеному закладі з 10 класу, має достатній і високий рівень знань, до школи приходить підготовлена, пропусків уроків без поважних причин немає. Матір ОСОБА_4 та батько ОСОБА_3 з класним керівником і вчителями не спілкуються, батьківські збори не відвідують. Справами та навчанням ОСОБА_5 цікавиться бабуся ОСОБА_1 (а.с. 30).

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надав висновок, затверджений рішенням цієї ради від 26 грудня 2024 року № 3086, яким визнав доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, відповідно до статті 171 СК України була з`ясована думка неповнолітньої ОСОБА_5 , яка під час бесіди повідомила, що з батьками не спілкується вже дуже давно і наразі її родина - бабся та дідусь, з якими вона проживає майже все своє свідоме життя. Також вона повідомила, що батьки разом із нею не проживають, її життям, потребами, переживаннями та розвитком не цікавляться, матеріально не підтримують, не вітають із днем народження, не надсилають подарунки або кошти. Зважаючи на це, вона втратила до них будь-які відчуття спорідненості, любові та поваги. Ураховуючи наведене, вона не заперечує щодо позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно неї батьківських прав.

З цього висновку також вбачається, що засобами зв`язку (Вайбер) ОСОБА_3 було повідомлено про порушене питання щодо позбавлення його та ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_5 , зокрема, наголошено на можливості взяти участь у засіданні відповідної комісії в режимі відеоконференції. Також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запропоновано надати письмові пояснення щодо вирішення цього питання.

За письмовими поясненнями ОСОБА_3 через певні сімейні обставини з 2011 року і по теперішній час ОСОБА_5 постійно проживає з його матір`ю ОСОБА_1 в Україні. При цьому він підтверджує, що весь цей час її вихованням, розвитком, здоров`ям, забезпеченням належного рівня життя, фінансовим утриманням займалася лише ОСОБА_1 . Щодо позбавлення його та ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_5 не заперечує; ураховуючи наявні сімейні обставини, він не може належним чином виконувати покладені на нього обов`язки щодо виховання доньки та забезпечувати їй належний догляд та турботу, організовувати відповідні умови проживання та навчання, представляти її інтереси у відповідних органах, супроводжувати під час оформлення і отримання документів, необхідних для набуття громадянства, а також піклуватися про її здоров`я, вчиняти інші дії, направлені на те, щоб дитина в повній мірі відчувала, що її люблять та піклуються про неї. Ураховуючи наведене, ОСОБА_3 просив ухвалити відповідне рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Аналогічні за змістом письмові пояснення надала ОСОБА_4 , яка також просила ухвалити відповідне рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 86-96).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( частина перша статті 81 ЦПК України).

З огляду на зазначене, суд вважає, що у матеріалах справи міститься достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання неповнолітньої доньки, свідоме нехтування ними своїми обов`язками як батьків.

Позивач та її представник довели та обґрунтували обставини, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують дитині необхідного медичного догляду, лікування та харчування.

Окрім того, з наданих органу опіки та піклування пояснень відповідачів убачається, що останні наведеного не спростовують, проти позбавлення їх батьківських прав не заперечують.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, вважає, що позовна заява про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Керуючись статтями 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування на особистий рахунок ОСОБА_5 .

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування на особистий рахунок ОСОБА_5 .

Передати дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , бабусі ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка рф.

Третя особа: Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, , площа Перемоги, буд. 2, м. Кременчук, Полтавська обл.

Повне рішення складено 06 лютого 2025 року.

Суддя Т. М. Ковальчук