ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 лютого 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/3565/23

Головуючий у першій інстанції Соловей В. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/259/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Мамонової О.Є., Скрипки А.А.,

з участю секретаря: Шапко В.М.

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Остерська міська рада Чернігівського району Чернігівської області.

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .

Оскаржується рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив зобов`язати його усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою у АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно збудованої будівлі та паркану; зобов`язати відновити шар родючого ґрунту у АДРЕСА_1 шляхом насипу чорнозему на ті місця, де відповідач здійснив виїмку ґрунту для посадки дерев; стягнути матеріальну( моральну) шкоду в розмірі 20 100,00 грн за перешкоду в повноцінному користуванні земельною ділянкою та відстрочкою початку будівельно-монтажних робіт.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Поряд із його земельною ділянкою знаходиться домоволодіння відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Приблизно в 2020 році ОСОБА_2 , без відповідних дозволів та погоджень із державними органами, навколо своєї ділянки побудував паркан, вийшовши за межі земельної ділянки з трьох сторін. Чим порушив межу з лівої сторони відносно фасаду ділянки на 5.6 м (3.5 м адміністративна межа поміж населеними пунктами і 2.1 м його земельної ділянки). Крім того, відповідач збудував на його земельній ділянці та адміністративній межі дві дерев`яні будівлі. Також має місце виїмка родючого чорнозему на його земельній ділянці, де відповідач здійснив висадку саджанців дерев.

01 березня 2023 року сторони по справі провели розмову, стосовно порушень, де відповідачу надано для ознайомлення документи на землю, з позначенням межі з прив`язкою до будинку ОСОБА_3 .

Приватним геодезистом, запрошеним ним, винесено у натурі та позначено дерев`яними кілочками межі земельних ділянок його та відповідача.

Відповідач визнав порушення та в усній формі пообіцяв усунути їх упродовж двох місяців. Проте, в подальшому повідомив, що не збирається усувати порушення самозахоплення меж земельної ділянки позивача.

Він подав заяву до земельного відділу Остерської територіальної громади стосовно порушення меж земельної ділянки.

12 червня 2023 року комісія від земельного відділу встановила на місці, що дійсно є порушення меж та рекомендувала ОСОБА_2 , а він зобов`язався перенести паркан та будівлі на свою земельну ділянку.

Станом на 08 серпня 2023 року ОСОБА_2 не усунув порушення меж і паркан не переніс. На усні вимоги виправити вказані порушення відповідач не реагує.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволення позову щодо стягнення майнової (моральної) шкоди та постановити нове, яким позовні вимоги, в цій частині, задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що дії відповідача призвели до фізичних, душевних, психічних страждань та тривалих немайнових втрат позивача, проте судом першої інстанції не було вирішено позовну вимогу щодо стягнення майнової (моральної) шкоди у розмірі 20 100,00 грн.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що постійні розмови щодо перенесення паркану на земельну ділянку відповідача, постійні нервові переживання та негативні емоції, суттєво вплинули на стан самопочуття позивача, зміну сну та на несення військової служби.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує, що моральна шкода, заподіяла йому відповідачем, була триваючою, оскільки він усунув порушення лише 06.09.2024, що підтверджується Актом земельної комісії. Зазначає, що вказані дії відповідача ґрунтуються на недобросовісній поведінці відповідача, що є підставою для стягнення з нього моральної шкоди.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що в оскаржуваному рішенні відсутня мотивувальна його частина. На вказані обставини суд першої інстанції не звернув уваги та прийняв передчасне рішення з порушенням норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Ткаченко Н.В., ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :32:083:0001, що розташована у АДРЕСА_1 , цільове призначення для індивідуального садівництва. (а.с. 84-87).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 22 квітня 2014 року приватним нотаріусом Афанасьєвою О.Ф., ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,0127 га, кадастровий номер :31:061:1044, що розташована у АДРЕСА_2 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 68-69).

Згідно з Актом, що складений 12 червня 2023 року комісією Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області, проведений розгляд земельного спору щодо межі земельних ділянок між сусідніми землекористувачами ОСОБА_1 власником земельної ділянки в АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 власником домоволодіння АДРЕСА_2 .

Розглянувши ситуацію на місці та вивчивши надані сторонами спору технічні матеріали, цією комісією встановлено, що фактичні розміри та конфігурація земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_3 не відповідають розмірам, вказаним у технічній документації щодо встановлення меж земельної ділянки.

ОСОБА_2 визнав, що металевий паркан та дерев`яна господарська будівля побудовані з порушенням меж сусідньої земельної ділянки помилково та зобов`язався перенести паркан і господарську будівлю відповідно до правовстановлюючих документів на землю.

Комісія вирішила рекомендувати ОСОБА_2 замовити в землевпорядній організації встановлення (поновлення) меж земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_3 в натурі (на місцевості) та в подальшому зберігати межові знаки і дотримуватись правил добросусідства (а.с. 8).

Згідно з Актом, що складений 06 вересня 2024 року комісією Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області, проведений вихід у АДРЕСА_4 з метою розгляду звернення ОСОБА_1 від 30 серпня 2024 року (вх. № 697/03-10) та перевірки виконання рекомендацій ОСОБА_2 , викладених в Актів від 12 червня 2024 року.

Розглянувши ситуацію на місці, вивчивши технічні матеріали на земельні ділянки на АДРЕСА_4 , комісією встановлено: земельна ділянка з кадастровим номером :31:061:1043 у АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ; земельна ділянка з кадастровим номером :31:061:0002, площею 0.0150 га на АДРЕСА_5 перебуває в оренді у ОСОБА_2 .

Під час виходу сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_4 встановлено межові знаки земельної ділянки з кадастровим номером :31:061:0002 (фото додається).

Комісія вирішила: рекомендації, викладені в Акті від 12 червня 2023 року ОСОБА_2 виконано, паркан та будівлю перенесено відповідно до правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а.с. 165-167).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з п.п. «г», «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до статтей 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається щонайменше незручностей.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано доказів, що належна йому на праві власності земельна ділянка є суміжною із земельною ділянкою, яка належить відповідачу.

Крім того позивачем та відповідачем не надані докази про те, що межі належних їм на праві власності земельних ділянок, закріплені у натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Не надані сторонами також докази про те, що межі їх фактичного землеволодіння відповідають межам, що встановлені державними актами на право власності на земельні ділянки.

Клопотання про проведення судової земельно-технічної експертизи сторонами у справі не заявлено.

Позивачем також не надані докази для підтвердження позовних вимог про зобов`язання відповідача відновити шар родючого ґрунту у АДРЕСА_1 та про стягнення матеріальної шкоди.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою у АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно збудованої будівлі та паркану; зобов`язати відновити шар родючого ґрунту у АДРЕСА_1 шляхом насипу чорнозему на ті місця, де відповідач здійснив виїмку ґрунту для посадки дерев, не оскаржується.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки у задоволенні позовних вимог про знесення господарських споруд та відновлення родючості грунту було відмовлено у зв`язку з безпідставністю цих вимог; рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні цих позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому відсутні підстави для скасування судового рішення і у оскаржуваній частині.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча: Судді: