УХВАЛА

03 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 703/2330/22

провадження № 61-647ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М., (суддя-доповідач) Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду

від 21 вересня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго»

(далі - КП «Смілакомунтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути борг за надані послуги з теплопостачання житла за період часу з лютого 2018 року по квітень 2022 року у розмірі 55 475, 36 грн, а також пеню у розмірі 1 324, 83 грн,

6 946, 93 грн інфляційних втрат та три відсотки річних у розмірі 2 868, 94 грн.

10 квітня 2023 року КП «Смілакомунтеплоенерго» подало заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача борг за надані послуги з теплопостачання житла за період часу з лютого 2018 року по березень 2023 року у розмірі 65 987, 33 грн, пеню у розмірі - 388, 03 грн, 7 773, 30 грн - інфляційних втрат та три відсотки річних у розмірі 2 863, 62 грн.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2023 року заяву КП «Смілакомунтеплоенерго» від 07 квітня 2023 року про збільшення позовних вимог залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2023 року, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2023 року про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог у справі за позовом КП «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року у справі за позовом КП «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання відмовлено з підстав передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження № 61-15889ск23).

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2024 року та від 17 червня 2024 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року відмовлено на підставі пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження № 1-3617ск24 та № 61-8144ск24).

05 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про перегляд постанови Черкаського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник вказував, що постанова Черкаського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року розглянута колегією суддів в складі головуючого судді Бородійчука В. Г. та суддів Карпенко О.В., Василенко Л.І.

Зазначив, що 20 серпня 2024 рішенням Вищої ради правосуддя № 2513/0/15-24 «Про звільнення Бородійчука В.Г. з посади судді Черкаського апеляційного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», головуючого суддю Бородійчука В. Г. звільнено з посади судді Черкаського апеляційного суду.

Вважав, що участь судді Бородійчука В. Г., в ухваленні рішення по справі № 703/2330/22 ставить під сумнів законність та обґрунтованість постановленої та підписаної ним постанови.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Черкаського апеляційного суду

від 21 вересня 2023 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення, постанову Черкаського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року залишено в силі.

10 січня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Главою 3 Розділу V ЦПК України передбачено перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, необхідними умовами для визначення відповідної обставини нововиявленою є те, що вона існувала на час розгляду справи; ця обставина не могла бути відома заявникові на час розгляду справи; вона входить до предмета доказування у справі та може вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової позовної вимоги або інших вимог на стадії виконання судового рішення

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21) вказано, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що звертаючись з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду

від 21 вересня 2023 року, ОСОБА_1 посилався на рішення Вищої ради правосуддя від 20 серпня 2024 року № 2513/0/15-24, яким притягнуто суддю Бородійчука В. Г. до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді подання на звільнення з посади судді, що на думку заявника ставить під сумнів законність та обґрунтованість постанови Черкаського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року, ухваленої колегією суддів до складу котрої входив Бородійчук В. Г. як головуючий суддя в апеляційному суді.

Встановивши, що постановою Черкаського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області

від 06 червня 2023 року залишено без змін, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що постанова Черкаського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року з огляду на положення частини другої статті 425 ЦПК України, не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Крім того, апеляційним судом вірно встановлено, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими, оскільки рішення Вищої ради правосуддя від 20 серпня 2024 року № 2315/0/15-24 та обставини встановленні цим рішенням, мали місце після ухвалення судового рішення у справі № 703/2330/22.

Таким чином, апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення,у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 2, 4, 17, 44, 268, 352, 358, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, за нововиявленими обставинами.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара