Справа № 541/2183/24
Номер провадження 2/541/73/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 січня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Третяка О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Непокупної Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 25.04.2019 між Акціонерним товариством «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0.037.43.0419.ФО_К, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 15 000 грн 00 коп. терміном користування до 25 квітня 2022 року (день остаточного повернення кредиту). Відповідач зобов`язався повернути кредит разом з нарахованими відсотками і комісією у визначений сторонами строк, проте своє зобов`язання не виконав.

28.03.2021 року на електронному майданчику ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1, до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було АТ «Юнекс Банк», Переможцем електронного аукціону є ТОВ «ФК «Омега Фінанс». 31.03.2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/03-2021, на підставі якого АТ «Юнекс Банк» відступило ТОВ «ФК «Омега Фінанс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 0.037.43.0419.ФО_К від 25.04.2019.

Станом на 31.03.2021 відповідно до реєстру прав вимоги розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 0.037.43.0419.ФО_К від 25.04.2019 становить 29 242 грн 54 коп., з яких: 5909,10 грн заборгованість по тілу кредиту (прострочена на день подання позовної заяви; 8270,74 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 61,67 грн проценти за кредитом (прострочені на день подання позовної заяви); 3002,44 грн прострочені проценти за кредитом; 448,50 грн комісія за обслуговування кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 9418,50 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту; 2131,59 грн штрафи, пені.

Оскільки боржником умови договору не виконані, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 29242 грн 54 коп. та судові витрати: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26.06.2024 року відкрито провадження у справі, справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання.

17.01.2025 представник відповідача адвокат Сидоренко Ю. В. (повноваження представника містяться в матеріалах справи а.с. 124) подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що позовна заява підлягає частковому задоволенню зважаючи на наступне. 10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Враховуючи положення ст. ст. 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 215 ЦК України, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною. Пунктом 1.4.3 кредитного договору № 0.037.43.0419.ФО_К від 25.04.2019 передбачено щомісячну сплату комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,99 % від суми кредиту, що становить 448,50 грн, без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Необхідність внесення комісії за обслуговування кредиту передбачена й у графіку щомісячних платежів, який є складовою частиною вказаного кредитного договору. При цьому, відповідно до п. 4.1.2 Правил (договірних умов) надання споживчих кредитів АТ «Юнекс Банк», затверджених рішенням Правління № 16 від 26 лютого 2019 року, Банк зобов`язується забезпечити позичальника консультаційними послугами з питань виконання договору, здійснювати інше, передбачене чинним законодавством України, обслуговування кредитної заборгованості, а відповідно до п.3.5 вказаних Правил комісія за обслуговування кредиту нараховується Банком за фактично надані послуги з обслуговування кредиту протягом дії кредитного договору з періодичністю, не рідше, ніж один раз на місяць за період з першого по останній календарний день поточного місяця включно, починаючи з дня надання кредиту, незалежно від фактичної кількості днів користування кредитом у відповідному періоді. Таким чином, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору, положення вказаного кредитного договору в частині встановлення позичальнику обов`язку зі сплати комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,99 % від суми кредиту, що становить 448,50 грн щомісяця є нікчемними. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту є необґрунтованими і до задоволення не підлягають. Однак, відповідно до виписки по рахунку відповідача, в рахунок погашення комісії ОСОБА_1 було сплачено 897 грн, а тому сплачена сума комісії підлягає зарахуванню на погашення процентів та тіла кредиту. Зазначав, що позивачем не надано розрахунку штрафів та пені в сумі 2131,59 грн, що позбавляє суд можливості перевірити підстави та порядок їх нарахування. Враховуючи вищевикладене, просив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами, а в задоволенні інших вимог відмовити.

22.01.2025 представник позивача подав до суду відповідь на пояснення, відповідно до якої зазначає, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (ст. 8 Закону). На виконання вимог у тому числі п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Документи, що додані до позовної заяви свідчать про те, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення відповідачки, оскільки вона обрала серед інших, саме такі умови кредитування, про що свідчать підписи ОСОБА_1 . Отже, кредитний договір № 0.037.43.0419.ФО_К від 25.04.2019 було укладено відповідно до норм чинного законодавства України, а підписання його сторонами свідчить про те, що останні погодилися з його умовами в повному обсязі, в тому числі щодо сплати комісії за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99 %. Крім того, представником надано деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розглядати справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 6).

Відповідач та його представник - адвокат Сидоренко Ю. В. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача. Позовні вимоги визнали частково з підстав викладених у письмових поясненнях (а.с. 144).

В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.04.2019 ОСОБА_1 підписала заяву-анкету на видачу кредиту (а.с. 61 на звороті - 62). 25.04.2019 між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0.037.43.0419.ФО_К, на підставі якого відповідачу надані кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 15000 грн, терміном користування до 25 квітня 2022 року (а.с. 62 на звороті 63). При цьому позичальник зобов`язалася повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також виконати інші умови цього Договору (п. 1.1 Договору).

В цей же день сторони підписали графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за кредитним договором № 0.037.43.0419.ФО_К від 25.04.2019, що є додатком до договору, паспорт споживчого кредиту та графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (а.с. 63 на звороті 66).

Факт видачі АТ «Юнекс Банк» та отримання відповідачем коштів в розмірі 15000,00 грн за Договором підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період з 25.04.2019 по 31.03.2021 (а.с. 75-99).

Відповідно до вказаної виписки по особовому рахунку відповідача, остання користувалася кредитними коштами, здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором.

31 березня 2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/03-2021, відповідно до умов якого АТ «Юнекс Банк» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «Омега Фінанс», а ТОВ «ФК «Омега Фінанс» приймає належні АТ «Юнекс Банк» права вимоги до боржників, вказаних у додатку до договору (а.с. 102-106).

Відповідно до Додатку № 1 договору факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року - Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0.037.43.0419.ФО_К від 25.04.2019 в сумі 29242,54 грн (а.с. 107-108).

Факт сплати ТОВ «ФК «Омега Фінанс» коштів за вказаним договором підтверджується копією платіжного доручення № 63 від 31.03.2021. (а.с.109 на звороті).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

АТ «Юнекс Банк» свої зобов`язання за кредитним договором № 0.037.43.0419.ФО_К від 25.04.2019 виконало, надавши відповідачу кошти на споживчі потреби в розмірі, визначеному цим Договором.

У порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 своєчасно не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 0.037.43.0419.ФО_К від 25.04.2019, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 29242 грн 54 коп., яка станом на 31.03.2021 року складається з: 5909,10 грн - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 8270,74 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 61,67 грн - проценти за кредитом (прострочені на день подання позовної заяви); 3002,44 грн - прострочені проценти за кредитом; 448,50 грн - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 9418,50 грн - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 2131,59 грн - штрафи, пені (а.с.155-156).

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Згідно положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями пунктів 11, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Отже, судом встановлено, що 25.04.2019 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0.037.43.0419.ФО_К, і відповідач отримала кредит в розмірі 15000,00 грн.

Сторони в договорі погодили розмір та порядок нарахування і сплати відсотків за користування кредитом.

Однак, відповідач умови договору порушила, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі: 5 909,10 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8 270,74 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 61,67 грн - проценти за кредитом; 3 002,44 грн - прострочені проценти за кредитом.

Враховуючи факт отримання відповідачкою кредитних коштів, та узгодженням сторонами розміру відсотків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині вказаних сум є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту у сумі 448,50 грн та простроченої комісії за обслуговування кредиту у сумі 9 418,50 грн суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

У справі встановлено, що відповідно до п. 1.4.3 кредитного договору, позичальник сплачує комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, у розмірі 2,99% від суми кредиту, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів.

Суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів наявності додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, їх переліку та докази їх погодження первісним кредитором АТ «Юнекс Банк» зі споживачем при укладенні даного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідачки 448,50 грн - комісії за обслуговування кредиту та 9 418,50 грн - простроченої комісії за обслуговування кредиту необхідно відмовити.

Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка здійснювала часткове погашення заборгованості за кредитом, частина яких, а саме: 448,50 грн - 02.05.2019; 448,50 грн - 04.06.2019, на загальну суму 897,00 грн первісним кредитором направлено на погашення заборгованості за комісією (а.с. 84).

З урахуванням того, що умова кредитного договору щодо сплати позичальником комісії є нікчемною, вказана сума підлягає зарахуванню в рахунок погашення основної суми заборгованості.

Так, в п.3.16 Правил надання споживчих кредитів АТ «Юнекс Банк» узгоджено черговість погашення позичальником грошових зобов`язань за цим договором, відповідно до яких в першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом (а.с. 71 на звороті).

Таким чином, сума у розмірі 897 грн підлягає зарахуванню в рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитом, а тому вказана сума заборгованості зменшується на цю суму.

Враховуючи вищевикладене, прострочена заборгованість по тілу кредиту становить 7373,74 грн (8270,74-897,00).

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу та пені за кредитним договором, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 2.10. кредитного договору № 0.037.43.0419.ФО_К від 25.04.2019 визначено, що сторони дійшли згоди, що у випадку порушення Позичальником однієї або декількох умов цього Договору, а також п. 2.3, цього Договору, у т.ч. несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, які сплачується Позичальником згідно з пп. 1.4.1 та несвоєчасної сплати комісії за обслуговування кредиту згідно з пп. 1.4.3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку штраф за кожен випадок такого порушення у розмірі 200 грн. У випадку порушення або не виконання/часткового виконання Позичальником зобов`язань стосовно повернення Кредиту, сплати процентів, комісії та інших платежів за користування Кредитом у визначені Кредитним договором строки, Банк має право вимагати, а Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню за кожен день порушення грошових зобов`язань у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого/несвоєчасно сплаченого платежу, але не більше ніж 15% суми простроченого платежу.

Відповідно до п. 5.1. розділу 5 Правил (договірні умови) надання споживчих кредитів АТ «Юнекс Банк», які затверджено Рішенням Правління АТ «Юнекс Банк» від 26.02.2019 протокол № 16 (зі змінами та доповненнями), які є невід`ємною частиною кредитного договору № 0.037.43.0419.ФО_К від 25.04.2019 за порушення строків повернення кредиту та/або комісії за обслуговування та/або процентів та/або комісій Позичальник сплачує Банку додатково до встановленої за кредитом процентної ставки пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або комісії за обслуговування та/або процентів та/або комісій), розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Сума пені не може бути більшою за 15 % суми простроченого платежу.

Пунктом 5.2 Правил передбачено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальника на підставі договору, не може перевищувати 50 % суми кредиту, вказаної в договорі, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно з розрахунком заборгованості за період з 25.04.2019 по 31.03.2021 відповідачу нараховано у зв`язку з неналежним виконанням умов договору штрафу в розмірі 2000 грн та пені 131,59 грн, що становить загальну суму 2 131 грн 59 коп.

Вказана сума підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідач не надала свого розрахунку на спростування суми пені та штрафів нарахованих позивачем.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» заборгованість по тілу кредиту в сумі 5909,10 грн, прострочену заборгованість по тілу кредиту в сумі 7373,74 грн, проценти за кредитом в сумі 61,67 грн, прострочені проценти за кредитом в сумі 3002,44 грн, штрафи, пеню в сумі 2131,59 грн, що становить загальну суму 18478 грн 54 коп.

Щодо вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., то суд вказує на таке.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представником позивача на виконання вказаних вище вимог, а саме підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, суду надано договір про надання правової допомоги від 07 грудня 2023 року; акт наданих послуг від 13 червня 2024 року; платіжну інструкцію № 1174 від 13.06.2024 на суму 5000,00 грн (а.с. 110-114).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати щодо сплати за надану правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також співмірність витрат на оплату послуг адвоката із тривалістю і складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, предметом позовних вимог та значенням справи для сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу, в розмірі 3159,50 грн (5000/100 х 63,19 %), що пропорційно задоволеним позовним вимогам (18478,54 грн х 100 / 29242,54 грн = 63,19 %).

Крім того, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 9).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом задоволено позовні вимоги частково на суму 18478,54 грн, що становить 63,19 %, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1530,71 грн (позовні вимоги підлягають задоволенню на 18478,54 грн.*100% : 29242,54 грн ціни позову = 63,19 %, тобто 63,19 % від ціни позову 63,19 % *2422,40 грн : 100%), що пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 549, 610, 625, 1046-1050, 1054, ст.ст. 4, 12, 13, 18, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором № 0.037.43.0419.ФО_К від 25.04.2019 станом на 31.03.2021 у розмірі 18478 (вісімнадцять тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень 54 копійки, з яких: заборгованість по тілу кредиту 5909,10 грн; прострочена заборгованість по тілу кредиту 7373,74 грн; проценти за кредитом 61,67 грн; прострочені проценти за кредитом 3002,44 грн та штрафи, пеня 2131,59 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1530,71 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 3159,50 грн, а всього 4690 (чотири тисячі шістсот дев`яносто) гривень 21 копійка.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс», , місцезнаходження: 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12, офіс 1007.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 .

Суддя: О. Г. Третяк