У х в а л а

24 січня 2025 року

м. Київ

Справа № 127/11645/21

Провадження № 61-10419ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Аеровіз» (далі - товариство), інтереси якого представляє адвокат Кацика Ірина Юріївна (далі - адвокат),

на постанову Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до товариства про стягнення заробітної плати та зобов`язання виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку і

в с т а н о в и в:

1. У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив: стягнути з товариства 468 216,00 грн заробітної плати за період з 15 листопада 2018 року до 28 лютого 2019 року; зобов`язати товариство виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 28 лютого 2019 року до дня фактичного розрахунку, відповідно до пунктів 2, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати». Обґрунтував тим, що товариство протиправно не виплатило заробітну плату за вказаний період, коли позивач виконував обов`язки другого пілота у складі екіпажу належного товариству повітряного судна.

2. 26 жовтня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області ухвалив рішення, згідно з яким у задоволенні позову відмовив.

3. 10 березня 2022 року Вінницький апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою рішення суду першої інстанції скасував й ухвалив нове - про часткове задоволення позову: стягнув із товариства на користь позивача 109 767,27 грн заробітної плати за період з 15 листопада 2018 року до 28 лютого 2019 року; у задоволенні інших вимог відмовив.

4. 18 липня 2024 року адвокат в інтересах товариства подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначену постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5. 16 вересня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Товариство мало: надати обґрунтування того, чому з 10 березня 2022 року аж до 18 липня 2024 року не могло через уповноважену особу ознайомитися з постановою апеляційного суду та подати касаційну скаргу; зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або в її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

6. 4 жовтня 2024 року адвокат в інтересах товариства подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 32319/0/220-24), до якої приєднав касаційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами, а також копії цих документів відповідно до кількості учасників справи. Навів додаткове обґрунтування причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, про поновлення якого товариство просило у заяві з вх. № 24318/1/220-24. Згідно з цими доводами апеляційний суд не повідомив товариство про відкладення розгляду справи на 10 березня 2022 року, бо у матеріалах справи є докази вручення повістки про виклик до суду лише на 10 лютого 2022 року. Адвокат також звернув увагу суду на те, що директор товариства з 24 лютого 2022 року перебуває на службі у Збройних Силах України згідно з відповідною відміткою у військовому квитку та довідкою військової частини НОМЕР_1 від 3 жовтня 2024 року. Тому на момент ухвалення оскарженого рішення та надалі управління товариством було паралізоване через залучення керівництва до лав Збройних Сил України.

7. Верховний Суд вважає, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства.

7.1. Незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина третя статті 394 ЦПК України).

7.2. Верховний Суд звертає увагу на те, що частина третя статті 394 ЦПК України передбачає лише два випадки, які дозволяють розглянути питання про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржником, який подав касаційну скаргу після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Перший із них - подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо рішення стосується її прав та обов`язків. За змістом відповідного припису особа, яка стверджує про її неповідомлення про розгляд справи, має довести, що не мала від суду жодної інформації про рух справи з її участю. Учасник справи, який брав участь у судових засіданнях або отримував від суду поштову кореспонденцію, є особою, якій було відомо про розгляд справи. Тому щодо такого учасника незастосовний припис пункту 1 частини третьої статті 394 ЦПК України.

Другий випадок вказує на те, що особа пропустила строк на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, які об`єктивно унеможливили подання скарги у визначений законом строк.

7.3. Товариство у заяві про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 32319/0/220-24) стверджує, що воно отримало від апеляційного суду повідомлення про судове засідання, відкладене на 10 лютого 2022 року, однак не мало інформації про відкладення засідання на 10 березня 2022 року. Отже, товариство підтвердило, що йому було відомо про розгляд справи.

7.4. Адвокат стверджує, що обставиною непереборної сили для товариства було залучення директора - ОСОБА_2 - до лав Збройних Сил України. Проте не пояснив, чому учасники товариства не вчинили дій для забезпечення належної роботи виконавчого органу товариства, зокрема не призначили нового директора, та тривалий час не оскаржували постанову апеляційного суду. За наведеного адвокатом обґрунтування немає підстав вважати обставиною непереборної сили для юридичної особи, в якій ОСОБА_2 був і залишається керівником, його службу у Збройних Силах України.

7.5. З огляду на вказане, оскільки відсутні підстави, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для вирішення питання про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

8. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

8.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

8.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

8.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

8.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

8.5. Товариство отримало доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мало можливість навести аргументи та докази проти позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене, зокрема строком касаційного оскарження судових рішень. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

8.6. Товариство подало касаційну скаргу на судові рішення з пропуском строку на касаційне оскарження. Припис частини третьої статті 394 ЦПК України є імперативним. Підстав для вирішення питання про поважність причин пропуску цього строку немає. За таких умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність права товариства на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, 390, частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Аеровіз» на постанову Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Аеровіз» про стягнення заробітної плати та зобов`язання виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко