Провадження № 2-ві/638/8/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Шамраєва М.Є., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дзержинського районного суду м.Харкова Яковлевої Вікторії Миколаївни від розгляду цивільної справи № 638/18338/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними,-

У С Т А Н О В И В :

У провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. перебуває вказана цивільна справа. 20.01.2025 ОСОБА_1 поза межами судового засідання через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду заяву про відвід головуючої судді Яковлевої В.М. від розгляду цивільної справи № 638/18338/21.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. від 30.01.2025 указану заяву про відвід визнано необґрунтованою та постановлено передати її разом із матеріалами справи іншому судді, який не входить до складу суду та визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, для розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2025 вказане клопотання про відвід передано в провадження судді Шамраєва М.Є.

Вивчивши заяву про відвід, суддя дійшов наступного висновку.

Заява про відвід мотивована тим, що під час повідомлення про час та місце розгляду справи в судовому засіданні 17.01.2025 року та під час розгляду справи у зазначеному судовому засіданні суддею було порушено право на справедливий суд ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , порушено принцип рівності сторін перед законом та судом, принцип змагальності, що в свою чергу свідчить на підтвердження існування обставин необ`єктивністі та упередженості судді Яковлевій В.М., оскільки повістки про виклик в судове засідання на 17.01.2025 року було направлено в день судового засідання 17.01.2025 року в пряме порушення ч. 5 ст.128 ЦПК України, чим неправомірно позбавлено право на справедливий суд ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Крім того ОСОБА_4 не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи 17.01.2025 року на його вже підтверджену доказами отримання кореспонденції адресу проживання в Німеччині в порушення ч. 5 ст. 128 ЦПК України та ч. 10 ст. 40 ЦПК України, чим позбавлено ОСОБА_4 права на справедливий суд. На переконання заявника указані обставини викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Яковлевої В.М., що є підставою для її відводу, зважаючи на вимоги п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Крім того заявник вважає, що якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча навіть якщо об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як визначено ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Стандарт неупередженості (безсторонності) ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини, адже відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

У судовій практиці використовується презумпція особистої безсторонності суду, яка передбачає такий стан, допоки не надано доказів протилежного (зокрема, ухвала ВС від 15 липня 2019 р. у справі № 9901/116/19).

Відтак суд не погоджується з доводами заявника про те, що нічим не підкріплений сумнів сторони в безсторонності судді за практикою Європейського суду з прав людини повинен мати наслідком задоволення заяви про відвід, та, начебто, в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

У рішенні у справі «Бочан проти України» від 3 травня 2007 року Суд нагадує, що безсторонність, у значенні, наведеному в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви із цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів.

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі «Мироненко та Мартиненко проти України». У пунктах 66, 69, 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді.

Як визначено ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.

Відвід, що розглядається, заявлений на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України у зв`язку з наявністю, на думку заявника, інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Обґрунтовуючи наявність таких обставин, заявник посилається, зокрема на несвоєчасність направлення судових повісток про виклик.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст. 67 ЦПК України судові виклики і повідомлення здійснює секретар судового засідання, тож указані доводи заявника є необгрунтованими та не свідчать про упередженість судді при розгляді справи.

Крім того в обґрунтування підстав для відводу судді Яковлевої В.М. заявник посилається на неповідомлення іншого відповідача у справі за адресою його проживання у Німеччині.

З цього приводу суд зазначає, що вирішення питання щодо звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави є процесуальним рішенням судді, незгода з яким відповідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу. Тож в цій частині заява про відвід також є необґрунтованою.

Відтак суд доходить висновку, що наведені у заяві про відвід мотиви не можуть слугувати підставою для відводу судді Яковлевої В.М., оскільки ґрунтуються виключно на оціночних судженнях заявника, будь-які факти прояву суддею упередженості чи небезсторонності заявником не доведені.

Керуючись ст. 36, 40 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Яковлевої Вікторії Миколаївни від розгляду цивільної справи №638/18338/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарження не підлягає.

Суддя Шамраєв М.Є.