Справа № 456/3368/24
Провадження № 2/456/149/2025
РІШЕННЯ

іменем України

21 січня 2025 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Дверій Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача): Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 18 березня 2021 за реєстровим №33100 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову покликається на те, що 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим №33100 про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» заборгованості в розмірі 23 499,00 гривень. Вважає, що вчинений виконавчий напис №33100 від 18.03.2021 є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із наступним. Про існування оспорюваного виконавчого напису йому стало відомо у 2024 році, після отримання повідомлення до застосунку «Дія» про відкриття виконавчого провадження. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо, що виконавчий напис нотаріуса №33100 від 18.03.2021 винесений з грубим порушення вимог чинного законодавства України, зокрема нотаріусом не враховано, що стягнення заборгованості за написом вчиняється шляхом вчинення виконавчого напису на документі, який є нотаріально посвідченим, нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, не врахував відсутність факту повідомлення позивача у порядку, та на умовах, встановлених нормами чинного законодавства України про наміри вчинення такого напису, що призводить до грубого порушення прав та законних інтересів позивача, основоположних прав гарантованих основним законом та Конвенцією про права людини. Зважаючи на інформацію, яка міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження, нотаріусу було надано кредитний договір № 2024615 від 25 листопада 2019 року, який не є кредитним договором, який посвідчено нотаріально. Оскільки ним ніколи не підписувався кредитний договір № 2024615 від 25 листопада 2019 року, а тим паче в присутності нотаріуса, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Позиція відповідача: 11.10.2024 на адресу суду надійшла заява представника відповідача ТОВ «АІА Фінанс Груп» Бушуєва О.В. про долучення документів до матеріалів справи, в якій останній пояснив, що оскаржуваний у даній справі виконавчий напис було вчинено у зв`язку із невиконанням позивачем умов, укладеного між позивачем та відповідачем договору №2024615 про надання кредиту від 25.11.2019. Даний договір укладено в електронному вигляді на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі Оферта), що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом відповідача 21.08.2019 та Індивідуальної пропозиції (оферти) № 2024615 укладення договору про надання кредиту від 25.11.2019, які акцептовані позивачем 25.11.2019 шляхом підписання електронним підписом позивача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205, ст. 638, ст. 639 Цивільного Кодексу України), Заявки на отримання кредиту позивача № 2024615 від 25.11.2019 на обраних Позивачем умовах. Грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн перераховані на картковий рахунок позивача відкритий в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 25.11.2019. Згідно з п. 2.10. Договору: «2.10 Позичальник зобов`язаний повернути Кредит та сплатити проценти за Кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування Кредитом.» Першочерговий термін для повернення позивачем кредиту та нарахованих процентів за Договором встановлено до 02.12.2019. Однак позивачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. Водночас позивачем у встановленому Договором порядку було здійснено відтермінування строку повернення кредиту, з урахуванням якого термін для повернення кредиту та нарахованих процентів за Договором до 09.12.2019. З урахуванням наведеного, станом на дату звернення відповідача до Приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, прострочення позивача з повернення кредиту становило 465 дні, що є меншим за встановлений підзаконними актами трирічний період. Щодо належності застосованого відповідачем способу стягнення заборгованості та повідомлення позивача про наявну заборгованість представник відповідача зазначив, що метою вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, одночасно із заявою, відповідач надав нотаріусу наступні документи: 1) оригінал Договору в електронному вигляді, у формі, що відповідно до ст. ст. 11. 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової; 2) засвідчену відповідачем виписку з особового рахунку за Договором (із зазначенням суми заборгованості та строком її погашення); 3) копію претензії, направленої Позивачу перед вчиненням виконавчого напису; 4) копію Списку згрупованих поштових відправлень (листів рекомендованих) за формою 103. Окрім того відповідач надав Витяг з реєстру відправлених повідомлень СМС щодо наявної у позивача заборгованості. Наведені докази спростовують твердження про нібито необізнаність позивача про наявність простроченої заборгованості за Договором. З наведеного вбачається, що звертаючись до нотаріуса, попередньо попередивши про це позивача, відповідач надав повний пакет документів, обов`язковість надання та перевірка яких передбачена ст. 87 та 88 Закону України «Про нотаріат» та чинною редакцією Постанови Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Окремо представник відповідача звернув увагу Суду на правову позицію Верховного суду, викладену у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц, в якій Верховний судом було зазначено наступне: «39. Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про нотаріат» і обгрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної». Що стосується твердження позивача, яке грунтується на посиланні на Постанову Київського апеляційного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017 зазначив, що наведені позивачем обставини не позбавляють відповідача права стягнення заборгованості за договорами через виконавчі написи нотаріуса, у зв`язку із наступним: в чинній редакції Постанови Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» приписи пункту 2 (Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин) не виключено. Відповідно, допоки вищенаведену Постанову не прийнято в редакції, яка виключатиме наведене - відповідач має право проводити стягнення заборгованості за договорами, що не завірені нотаріально, проте за якими боржниками, а в межах даної справи - Позивачем, допущено прострочення, на підставі виконавчого напису нотаріуса, не порушуючи при цьому норми чинного законодавства. Враховуючи вищенаведене, підстави вважати виконавчий напис таким, що вчинено із порушенням чинного законодавства, на думку представник відповідача, відсутні. Підсумовуючи вищевказане зазначив, що в діях відповідача та третіх осіб відсутні порушення, внаслідок яких виконавчий напис, що є предметом спору, можна визнати таким, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача відповідача ТОВ «АІА Фінанс Груп» Бушуєв О.В. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, 06.12.2024 подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Позиція третіх осіб: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про розгляд справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися на адресу суду 22.07.2024, 09.10.2024, 05.11.2024, згідно з довідкою Укрпошти, з відміткою «адресат вибув».

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду 17.07.2024 з відміткою «вручено».

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.10.2024 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, ухвалено витребувати докази у банківської установи: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, ІД): інформацію про зарахування на банківський (картковий) рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): 822469, від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АІА ФІНАНС ГРУП» (ідентифікаційний код юридичної особи 41184403) платежу у розмірі: 3000,00 грн за платіжним дорученням від 25.11.2019. У випадку зарахування, надати інформацію про призначення даних платежів.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.12.2024 закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 26 травня 2009 року Стрийським МВ ГУ МВС України у Львіській області, такий видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.8/.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження, серії ВП №65502402 від 20.05.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №33100, виданого 18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованості у розмірі 23 499,00 грн. /а.с. 10/.

Згідно із копією виконавчого напису, такий вчинено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 18 березня 2021 року про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №2024615 від 25.11.2019, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», ідентифікаційний код юридичної особи 41184403, заборгованості за кредитним договором №2024615 від 25.11.2019. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09 грудня 2019 по 03 березня 2021 року. Сума заборгованості складає 23 499,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3 000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 20 499,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача за домовленістю сторін. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 23 499,00 грн. /а.с. 11/.

З Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту та Індивідуальної пропозиції (оферти) №2024615 вбачається, що між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту /а.с.37-53/.

З паспорту споживчого кредиту вбачається, що сума кредиту становить 3 000,00 грн., строк кредитування 7 днів, процентна ставка 511,00% річних /а.с.54-55/.

З заявки №2024615 25.11.2019 вбачається, що ОСОБА_1 просив ТОВ «АІА Фінанс Груп» надати йому кредит на умовах, обраних ним згідно з Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту та Індивідуальної пропозиції (оферти) №2024615, що є її невід`ємною частиною, з умовами яких він ознайомлений і погоджується (акцептуєю) /а.с.55 зворот 60/.

З відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 16.11.2024 №20.1.0.0.0./7-241112/23139-БТ вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту, на яку 25.11.2019 здійснено переказ коштів на суму 3 000,00 грн. /а.с. 91/.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , судом підлягають застосуванню наступні норми законодавства.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»)глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

В судовому засіданні встановлено, що 18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №2024615 від 25.11.2019, укладеним ним із ТОВ «АІА Фінанс Груп». Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.12.2019 по 03.03.2021. Сума заборгованості складає 23 499,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3 000,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом - 20 499,00 грн. /а.с.11/.

Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що 20.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. винесено постанову ВП № 65502402 про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого напису №33100 від 18.03.2021, вчиненим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованості в розмірі 23 499,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та ОСОБА_2 укладено договір №2024615, в електронному вигляді на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі Оферта), що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом відповідача 21.08.2019 та Індивідуальної пропозиції (оферти) № 2024615 укладення договору про надання кредиту від 25.11.2019, які акцептовані позивачем 25.11.2019 шляхом підписання електронним підписом позивача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205, ст. 638, ст. 639 Цивільного Кодексу України), Заявки на отримання кредиту позивача № 2024615 від 25.11.2019 на обраних позивачем умовах, договором обумовлені його істотні умови.

З матеріалів справи також вбачається, що 25.11.2019 здійснено переказ коштів на суму 3 000,00 грн. на банківську карту АТ КБ «Приватбанк», яку емітовано на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується відповіддю АТ КБ «Приватбанк» від 16.11.2024 №20.1.0.0.0./7-241112/23139-БТ.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. (ст.204 ЦК України).

Оскільки кредитний договір між сторонами укладено відповідно до чинного законодавства, вказаний договір недійсним не визнавався, доводи позивача, що він не підписував кредитного договору №2024615 від 25.11.2019 не можуть бути прийняті судом до уваги.

Разом з цим, вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Згідно п.п.2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти, тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Пунктом 7 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Крім того, суд звертає увагу на те, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Разом із цим, ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № К/800/6492/17 залишено постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року - без змін, якою в свою чергу визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині пункту 2 змін, яким Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 18.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 і Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять відомостей про нотаріальне посвідчення кредитного договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, що також свідчить про його вчинення за відсутності передбачених для цього підстав, доказів протилежного відповідач не надав.

При вирішенні спору суд також враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц, відповідно якої для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надавати серед інших документів оригінал нотаріально посвідченого договору, згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

У зв`язку із наведеним, твердження представника відповідача про те, що виконавчий напис вчинено відповідно до приписів чинного законодавства не заслуговує на увагу.

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати виконавчий напис від 18 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі №33100 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» заборгованості у розмірі 23 499 /двадцять три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять/ грн. 00 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Михайлівська, 15/1 літ. Б;

Третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, місцезнаходження: 08700, м. Обухів, вул. Київська, 115/1;

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Л. Перфецького, 2а, офіс 256.

Повний текст судового рішення

виготовлено 31 січня 2025 року.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська