Провадження № 22-ц/802/167/25 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Трикош Н. І.,

з участю:

представника заявника Кондратюка В. В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про встановлення факту перебування на утриманні дитини, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 адвоката Кондратюка Володимира Веніаміновича на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні дитини.

Заява обґрунтована тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , у якому в них є двоє дітей. З січня 2019 року в їхній сім`ї постійно проживає неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є племінницею його дружини, утримується та виховується разом з його дітьми, навчається в школі разом з його молодшим сином та відповідно перебуває на його утриманні. Батьки неповнолітньої ОСОБА_6 проживають окремо від дочки та через зловживання алкогольними напоями ухиляються від утримання та виховання дочки, у зв`язку з чим його дружиною подано до суду позов про позбавлення їх батьківських прав.

Зазначає, що в квартирі створені умови для проживання, навчання і розвитку неповнолітньої ОСОБА_6 , вона забезпечена одягом, продуктами харчування, учнівським приладдям, він з дружиною турбуються про її стан здоров`я, навчання та духовний розвиток, займаються її вихованням на рівні з власними дітьми.

Вважає, що в даному випадку наявний факт перебування ОСОБА_6 на його утриманні. Встановлення такого факту необхідне в судовому порядку для підтвердженням його права на відстрочку в період мобілізації.

Посилаючись на викладене, заявник просить суд встановити факт перебування неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утриманні ОСОБА_2 з 19.01.2019.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2024 року заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про встановлення факту перебування на утриманні дитини залишено без розгляду.

Роз`яснено ОСОБА_2 його право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Не погоджуючись з ухвалою, представник позивача ОСОБА_2 адвокат Кондратюк В. В. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що висновок суду про наявність спору про право не ґрунтується на обставинах справи та не відповідає приписам чинного законодавства. Ухвала суду постановлена з порушенням норм цивільного процесуального права, тому не може вважатись законною, просить ухвалу скасувати, а справу повернути до суду для розгляду по суті.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

В судовому засідання представник заявника Кондратюк В. В. апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України ).

Відповідно до приписів частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статті 315 ЦПК України).

Заявлені вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на утримання пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу. При цьому доведення факту перебування неповнолітньої дитини на утримання пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких її батьки не виконують своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт перебування неповнолітньої дитини на утриманні, яка є племінницею дружини заявника, не може встановлюватись у безспірному порядку на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини, то факт перебування неповнолітньої дитини на утримання особи, яка не є одним з її батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини та особою, яка має намір встановити такий факт.

Заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі батьків в утриманні дитини. З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків утримання дитини, то питання, заявлене у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій батьків ОСОБА_6 та може вирішуватись у межах спору про право за загальним правилом у позовному провадженні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 в справі № 201/5972/22).

Звернення із заявою про встановлення юридичного факту в цій справі необхідне заявнику для створення преюдиційного рішення для публічних відносин, що є неприпустимим.

Встановлення факту перебування на утриманні неповнолітньої ОСОБА_6 в чоловіка її тітки впливає на права та законні інтереси інших суб`єктів сімейних відносин (батьків дитини), оскільки у такий спосіб буде засвідчено невиконання чи неналежне виконання ними своїх обов`язків, що є підставою для негативних наслідків, таких як стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав та інше.

За таких умов питання утримання заявником племінниці його дружини не може вирішуватися безвідносно від дій інших осіб, зобов`язаних її утримувати, тому подібний факт підлягає встановленню під час розгляду спору в порядку позовного провадження.

Встановлення факту про який просить заявник, матиме преюдиційний факт для майбутнього спору з органами РТЦК та СП щодо наявності чи відсутності підстав для отримання відстрочки від проходження військової служби під час мобілізації.

Окреме провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів, які в наступному будуть використані у спорі про право.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суд першої інстанції, залишаючи заяву без розгляду встановив, що подана заява про встановлення факту перебування на утриманні дитини, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі батьків у вихованні й утриманні дитини. З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дітей, то питання, заявлене ОСОБА_2 у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно від дій інших осіб, зобов`язаних утримувати дитину та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні.

Частиною 6 статті 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи, а доводи апелянта не спростовують правильності висновків суду та не можуть бути підставою для скасування вказаної ухвали суду.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому її слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 адвоката Кондратюка Володимира Веніаміновича залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2025 року.

Головуючий

Судді :