_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/8230/2012
Провадження № 2-п/947/8/25
УХВАЛА

Іменем України

03.02.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі секретаря судового засідання Ващенко М.О., представника відповідача Обертовича Д.М., представника Київської районної адміністрації Одеської міської ради (як органу опіки та піклування) Ніколайчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання представника відповідача Обертовича Д.М. про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а також заяву про скасування заочного рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року Київська районна адміністрація Одеської міської ради (як орган опіки та піклування) звернулася до суду з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , 2001 року народження, до ОСОБА_2 (далі також відповідач), третя особа: ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2012 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 . Опікуном останнього призначено його бабусю ОСОБА_3

18.12.2024 до Київського районного суду м. Одеси від представника відповідача ОСОБА_4 надійшло клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження заочного рішення суду та, відповідно, заява про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2012 .

Клопотання та заява обґрунтовані тим, що до цього часу ОСОБА_2 не знав про існування заочного рішення суду, яким його було позбавлено батьківських прав. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 загинув під час виконання бойового завдання в районі м. Авдіївка Донецької області. Після його смерті ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, яка залишилася після ОСОБА_1 (квартира та виплати у зв`язку із загибеллю під час захисту Батьківщини), де дізнався про те, що позбавлений батьківських прав відносно нього. На підтвердження доводів клопотання те, що ОСОБА_5 не був в Україні на час розгляду справи по суті, будь-яких доказів не надано.

У судовому засіданні, 03.02.2025, представник відповідача підтримав клопотання та заяву. Представник позивача не заперечувала проти поновлення строку на оскарження.

Вивчивши матеріли справи в контексті наявності підстав для поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження заочного рішення, суд доходить таких висновків.

ЄСПЛ неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 03.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.41)»;

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення від 29.10.2015 у справі «Ustimeтko v. Ukraine», п.46)».

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України установлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Київського районного суду м. Одеси ухвалено 29.08.2012, тобто більше 12 років тому.

Відповідач, як такий, що не зареєстрований на території України, викликався через газету «Одеські вісті» в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи). Відтак відповідач повідомлений належним чином.

З цього приводу суд відмічає, що протягом 12 років, з часу ухвалення оскаржуваного в заочному порядку судового рішення, відповідач, у разі сумлінного виконання своїх процесуальних обов`язків та спілкування із ОСОБА_1 , як його природний батько, мав реальну можливість дізнатися про існування оскаржуваного судового рішення та вжити заходів до його скасування за життя ОСОБА_1 та його опікуна бабусі ОСОБА_3 (померла в 2017 році). Окрім цього, безвідносно до відсутності підстав для поновлення пропущеного строку, суд зауважує, що оскільки ОСОБА_1 та його опікун померли, справа апріорі не може бути повторно розглянута.

Окремо суд відмічає, що, виходячи з позиції відповідача, його представник ознайомився з матеріалами справи 11.10.2024 (про що вказав у заяві). Натомість клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та заяву про перегляд заочного рішення до суду подав тільки 20.12.2024, пропустивши навіть 30-денний строк, установлений приписами ст. 284 ЦПК України. Будь-яких поважних причин пропуску навіть цього строку представником відповідача не наведено. Суд не вважає поважними причинами посилання на необхідність отримання додаткових доказів для обґрунтування своєї позиції.

За таких обстави суд доходить висновку про відсутність поважних причин, що об`єктивно перешкоджали ОСОБА_2 звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк, а тому клопотання його представника про поновлення цього процесуального строку задоволенню не підлягає.

Аналогічних висновків за подібних правовідносин дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 756/11081/20 (рішення від 12.06. 2024) в контексті прийняття рішення про відмову впоновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення за відсутності поважних причин на його поновлення.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст. 126, 259, 284-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Обертовича Д.М. про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2012 відмовити.

Заяву представника відповідача Обертовича Д.М. про перегляд заочного рішення залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К. А. Цирфа