ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/3682/24 Головуючий суддя І інстанції Золотоверха О. О.
Провадження № 22-ц/818/765/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші скарги та заяви в процесі виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 15 жовтня 2024 року, по справі № 636/3682/24 за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 липня 2024 року по справі № 636/3682/24 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 30.08.2024 через систему «Електронний суд» звернулася до суду з заявою, в якій просила розстрочити на строк 10 місяців виплату нею по 2700,15 грн щомісяця, до 30.06.2025, у порядку виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25.07.2024 по справі №636/3682/24 за позовом АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості суму 26991,49 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1649,35 грн.

В обґрунтування зазначила, що 25.07.2024 Чугуївським міським судом Харківської області ухвалено рішення про стягнення з неї на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за договором № б/н від 23.11.2021 в розмірі 26991.49 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1649.35 грн. Рішення набрало законної сили 26.08.2024.

На даний час заявник втратила роботу та не має доходів, якими можна було б погасити борг у вказаному розмірі та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1649 (одна тисяча шістсот сорок дев`ять) грн. 35 коп. На підтвердження цих доводів надала копію довідки Лудзенського філіалу Державного агентства зайнятості у Латвії, де вона перебуває під тимчасовим захистом у зв`язку з російською військовою агресією проти України, з метою збереження власного життя та здоров`я, враховуючи що м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, де вона проживала до повномасштабного російського вторгнення в Україну, є територією ведення активних бойових дій.

У разі розстрочки виконання рішення за цей час вона зможе знайти роботу та за рахунок отриманої заробітної плати зможе погасити борг за кредитним зобов`язанням. Також вказує, що її вини у створенні таких обставин немає та застосування відстрочки виконання рішення у такому випадку не завдасть шкоди стягувачу. На підставі вищевикладеного, враховуючи її скрутне матеріальне становище на сьогодні, просила суд розстрочити виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25.07.2024 у справі № 636/3682/24 та затвердити вищевказаний графік виконання судового рішення.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 15 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу скасувати та задовольнити заяву про розстрочення виконання рішення.

Скарга мотивована тим, що в заяві про відстрочення виконання рішення суду нею було наголошено, що застосування розстрочки виконання рішення у такому випадку не завдасть шкоди стягувачу. Станом на момент подання апеляційної скарги жодних заперечень, заяв чи клопотань від стягувача не надходило, що підтверджує зазначений аргумент.

Також вказує що між зауваженням щодо відсутності бойових дій на території Латвії та фактом того, що її матеріальний стан погіршився через переїзд до нового місця проживання до іншої країни та відсутності у неї доходу на даний час, не існує причинно-наслідкового зв`язку та зазначені факти не перебувають у зв`язку між собою,

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула скаргу за відсутності учасників справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції зазначив, що заявником не надано суду належних доказів, які свідчать про зміну у майновому стані у зв`язку із введенням воєнного стану, або неможливості виконувати зобов`язання за кредитним договором. Крім того, не надано доказів щодо наявності виконавчого провадження за вказаним рішенням суду. При цьому, жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

З приводу проживання відповідача на території Латвії, суд вказав, що вказана обставина жодним чином не свідчить про безумовне погіршення майнового стану заявниці, оскільки на території Латвії не ведуться бойові дії, діє цивільна, критична інфраструктура, працюють в штатному режимі державні, комунальні та приватні підприємства та установи, тощо. Відомості про перебування заявниці на обліку у центрі з тимчасового захисту у зв`язку з російською військовою агресією проти України, отримання або не отримання нею будь-якого доходу, наявність чи відсутність у нього у власності майна, тощо - до суду також не надані.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25.07.2024 (а.с.64-68) позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 23.11.2021 в розмірі 26991.49 грн. та судові витрати у розмірі 1649.35 грн.

На підтвердження неможливості сплатити заборгованість, втрату роботи та перебування поза межами території України заявником надано довідку Лудзенського філіалу Державного агентства зайнятості у Латвії (як вбачається із заяви від 30.08.2024, а.с.74), проте суд зазначив, що наданий документ складено іноземною мовою, переклад українською відсутній, у зв`язку з чим зміст вказаного документа для суду не є зрозумілим. Крім того у вказаному документів відсутні ознаки підпису та печатки установи, якою видано зазначений документ.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Отже, відстрочення виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 435 ЦПК України).

Положеннями частини 4 статті 435 ЦПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

В силу частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведене дає підстави для висновку, що при розгляді заяв щодо відстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.

При цьому надання відстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, як підставу, що ускладнює виконання рішення суду ОСОБА_1 посилалась на даний час заявник втратила роботу та не має доходів, якими можна було б погасити борг у вказаному розмірі. Вона перебуває під тимчасовим захистом у зв`язку з російською військовою агресією проти України, з метою збереження власного життя та здоров`я, враховуючи що м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, де вона проживала до повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, є територією ведення активних бойових дій.

Разом з тим, вказані обставини не є достатньою підставою для розстрочення виконання судового рішення, оскільки не надають можливість встановити дійсний майновий стан заявниці.

Заявницею не було надано до суду першої та апеляційної інстанції жодних доказів на підтвердження її майнового стану після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості: розмір доходу, призначених соціальних виплат та її поточні витрати в умовах її тимчасового перебування під захистом у Латвії, що не дозволяє суду з`ясувати можливість чи неможливість виконання рішення суду у присудженому розмірі стягнення.

При цьому колегія суддів звертає увагу, продовження строку воєнного стану в Україні та евакуація заявниці з безпекових міркувань до Латвії, однієї з країн Євросоюзу, рівень середнього доходу в яких вище за український, що є загальновизнаною обставиною, - самі по собі не свідчать про її незадовільний майновий стан, або про наявність інших виняткових обставин, які мають тривалий характер та об`єктивно обмежують можливість заявниці працювати, отримувати відповідний дохід, або соціальну допомогу та сплачувати присуджену судом суму стягнення в межах трирічного строку виконавчого провадження, який визначений у нормі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Заявниця не довела, що з огляду на розмір присудженої судом суми виконання рішення суду протягом вказаного трирічного строку становить для неї значний матеріальний тягар.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність визначених у вказаній нормі ст. 435 ЦПК України підстав для розстрочення виконання рішення суду. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 15 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 05 лютого 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді колегії Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова