Провадження № 4-с/742/2/25
Єдиний унікальний № 742/548/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УРКАЇНИ

30 січня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд у складі головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Сумцової Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , представник скаржника адвокат Зибінська Г.В., заінтересована особа Центральний ВДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ОСОБА_2 на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

УСТАНОВИВ:

І. Суть справи.

ОСОБА_1 (Скражник), в інтересах якого діє представник Зибінська Г.В., заінтересована особа Центральний ВДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ОСОБА_2 , звернувся зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Скаргу обґрунтовано тим, що на виконанні Центрального ВДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №71005581 з виконання виконавчого листа від 06.02.2023, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області у справі №742/548/22, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з 03.03.2022.

Оскільки ОСОБА_3 закінчив навчання у навчальному закладі, який був вказаний у рішенні суду (комплекс Шкіл Будівництва та Кераміки в місті Глівіце Технікум №4), 02.09.2024 ОСОБА_1 звернувся з заявою до Центрального ВДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження, проте останнім відмовлено у задоволенні його заяви, оскільки 29.08.2024 Стягувачем подано заяву про те, що ОСОБА_3 продовжує навчання у іншому закладі Поліцеальна школа «Копернікус» в м. Глівіце.

У зв`язку з цим, Скаржник просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №71005581 з виконання виконавчого листа від 06.02.2023, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області у справі №742/548/22;

-зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винести постанову про закінчення виконавчого провадження №71005581 з виконання виконавчого листа від 06.02.2023, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області у справі №742/548/22;

-зупинити стягнення у виконавчому провадженні №71005581 з виконання виконавчого листа від 06.02.2023, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області у справі №742/548/22.

-стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн.

ІІ. Процесуальні дії у справі та позиції сторін.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 10:00 год 30.01.2025.

Від Стягувача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що їх спільний зі Скаржником син ОСОБА_3 , продовжує навчатися у двох навчальних закладах, а саме у Сілезькому технологічному університеті та Поліцеальній школі, а тому не має змоги себе забезпечити відтак обов`язок Скаржника утримувати сина до закінчення навчання або до досягнення ним 23 років не припинився. У зв`язку з цим, просила в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Центральним відділом Державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано відзив на заяву Скаржника. Зазначено, що доводи Скаржника є необґрунтованими, оскільки постановою головного державного виконавця Садовської Т.Л. від 13.02.2023 на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 від 07.02.2023 відкрито виконавче провадження №71005581 з виконання виконавчого листа №742/548/22 від 06.02.2023, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з 03.02.2022. За час перебування виконавчого документа на виконанні від стягувача постійно надходила інформація та відповідні документи про продовження навчання ОСОБА_3 . Зокрема, згідно з листом від 24.07.2024 Сілезького технологічного університету ОСОБА_3 розпочне навчання з жовтня 2024 року. Запланований термін закінчення навчання 28.02.2028. Також згідно з довідкою Поліцеальної школи «Коперник» у м. Глівіце від 15.01.2025 ОСОБА_3 є учнем зазначеної школи з вересня 2024 року. Таким чином, на даний час ОСОБА_3 не досяг 23-річного віку та не закінчив навчання, а тому підстави для закриття виконавчого провадження відсутні. В зв`язку з цим просив суд відмовити в задоволенні заяви Скаржника.

Скаржник у відповіді на відзив ВДВС зазначив, що навчання у Сілезькому технологічному університеті є безкоштовним, а підтверджуючі документи подані стягувачем іноземною мовою, що суперечить ЦПК України. Крім того, судове рішення, на підставі якого відкрито виконавче провадження, ухвалене з урахуванням навчання ОСОБА_3 саме у Комплексі шкіл будівництва та кераміки в м. Глівіце, інші навчальні заклади в ньому не згадуються.

Також Скаржником надано відповідь на відзив Стягувача аналогічного змісту.

В свою чергу, Стягувач подала заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначила,що її син ОСОБА_3 продовжує навчання та несе витрати пов`язані з навчанням, зокрема на підручники та канцтовари, а також плату за навчання. Відтак, скаргу Скаржника просила визнати необґрунтованою.

Скаржник, у судове засідання не з`явився. Представником Скаржника адвокатом Зибінською Г.В. подано заяву про розгляд справи без її участі.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності.

Представник виконавчої служби начальник Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в засідання не з`явився, справу просив розглянути без участі державного виконавця.

В порядку ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги за відсутності сторін у справі.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин

Рішенням Прилуцького міськрайцонного суду Чернігівської області від 13.10.2022 у справі №742/548/22 задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та присуджено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн. що місяця до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з 03.02.2022.

Також Прилуцьким міськрайонним судом на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист від 06.02.2023 №2/742/552/22 742/548/22.

Головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Садовською Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.02.202 ВП №71005581 щодо стягнення щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх доходів ОСОБА_1 до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з 03.02.2022.

Державним виконавцем 30.09.2024 надано відповідь ОСОБА_1 у відповідь на його звернення про відсутність підстав для закриття виконавчого провадження, оскільки ОСОБА_3 продовжує навчатися, про що надано нотаріально засвідчену довідку про місце навчання.

20.12.2024 представник Скаржника повторно звернулась з заявою до державного виконавця, в якій просила повідомити підстави продовження стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання повнолітнього ОСОБА_5 , а також закінчити виконавче провадження № 71005581 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповіді на зазначену заяву суду не надано.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

На виконання зазначених приписів законодавства ОСОБА_2 подала позов про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання повнолітньою дитини ОСОБА_3 до закінчення ним навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Рішення суду в цій частині обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем класу 3-ФТ у комплексі шкіл будівництва та кераміки в м. Глівіце (Польща) Технікум № 4. Під час навчання ніс витрати на оплату навчання, проживання, харчування, одяг тощо.

В подальшому на виконання цього рішення суду видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України «Про виконавче провадження».

За визначенням статті 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6, ч. 1. ст. 11 Закону, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ч. 1 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У силу приписів частини першої статті 18 Закону на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому відповідно до положень п. 1 частини другої статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Законодавцем визначено чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Оскільки державний виконавець наділений владними повноваженнями, він повинен виконувати ці вимоги законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до яких належать верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Недотримання зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

Приписами статті 39 Закону визначені підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

Зокрема, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Підставою закінчення виконавчого провадження відповідно до положень цієї норми є факт виконання рішення суду у повному обсязі таким чином, як визначено відповідно до виконавчого документа.

Судом встановлено, що на час розгляду справи про стягнення аліментів повнолітній син Скаржника ОСОБА_3 навчався у навчальному закладі «Комплекс шкіл будівництва та кераміки в м. Глівіце (Польща) Технікум № 4», що встановлено рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 13.10.2022. При цьому розмір аліментів та мотиви їх присудження суд обґрунтував витратами на навчання і проживання саме в цьому навчальному закладі. Вже на стадії виконання судового рішення ОСОБА_5 01.10.2024 вступив до Сілезького технологічного університету на денну форму навчання, а також з вересня 2024 року навчається у Поліцеальній школі імені Коперника в м. Глівіце (Польща).

Суд зазначає, що вступ до цих навчальних закладів відбувся не тільки після винесення рішення Прилуцьким міськрайонним судом від 13.10.2022, але й після відкриття виконавчого провадження (13.02.2023).

Суть процедури виконавчого провадження виконати рішення суду з підстав і мотивів, з яких воно ухвалене.

Оскільки ці навчальні заклади відрізняються за типом навчання, акредитацією, формою, тривалістю навчання та витратами, що мають місце на навчання, а також навчання в них не оцінювалось судом при стягненні аліментів на утримання повнолітньої дитини до закінчення навчання, суд вважає, що в розумінні ст. 199 СК України йдеться не про будь-яке навчання, а лише навчання у цьому ж навчальному закладі на тих же умовах, які встановлені у рішенні суду. Стягнення призначених аліментів не може продовжуватися, якщо дитина вступає в інший навчальний заклад, оскільки в цьому випадку автоматично змінюються вихідні дані для розрахунку аліментів (вартість навчання, можливість отримання стипендії, гуртожитку тощо). Відтак це питання підлягає окремому вирішенню в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Проте, всупереч вимогам Закону Центральним відділом Державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у встановлений строк постанову про закінчення виконавчого провадження не винесено.

При цьому, Центральний відділ Державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовляючи у закінченні виконавчого провадження, у листі від 30.09.2024 №99359, діючи всупереч вимогам Закону обґрунтував відмову тим, що ОСОБА_3 продовжує навчання, що підтверджується заявою стягувача від 29.08.2024 про вступ ОСОБА_3 до Поліцеальної школи «Копернікус» в м. Глівіце (Польща). Таким чином, державний виконавець допустив розширювальне тлумачення рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону виконавчим документом в цій справі є саме виконавчий Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

Згідно з п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

З огляду на наведене, роз`яснення судового рішення та встановлення порядку його виконання є виключною компетенцією суду.

Проте, всупереч вимогам наведених норм законодавства державний виконавець не звернувся до суду з відповідними заявами про роз`яснення судового рішення або про встановлення порядку його виконання з метою ефективного та своєчасного примусового виконання рішення.

Наведені обставини свідчить про те, що орган державної виконавчої служби діяв поза межами наданих йому повноважень та не у спосіб, встановлений Законом та вдався до розширювального тлумачення рішення суду.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Нормами ч. 1 ст. 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги.

V. Судові витрати.

В порядку ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Отже, сплачений Скаржником судовий збір в сумі 605,60 грн. підлягає стягненню з , Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Керуючись ст. ст. 449, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , представник скаржника адвокат Зибінська Г.В., заінтересована особа Центральний ВДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ОСОБА_2 на дії/бездіяльність органу примусового виконання задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №71005581 з виконання виконавчого листа від 06.02.2023, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області у справі №742/548/22.

Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винести постанову про закінчення виконавчого провадження №71005581 з виконання виконавчого листа від 06.02.2023, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області у справі №742/548/22.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні №71005581 з виконання виконавчого листа від 06.02.2023, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області у справі №742/548/22.

Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (14000, Чернігівська область, м. Чернігів, вул.. Княжа, 28, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту ухвали 03.02.2025.

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК