Справа № 953/249/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року Київський районний суд м. Харкова у складі

головуючої судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Максимовської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради, 3-ті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , звернулись у суд з позовом до відповідача, Харківської міської ради, 3-ті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в якому просять визнати право власності на частини від 23/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та визнати право власності на частини від 23/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , після смерті спадкодавців ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що їх батько ОСОБА_7 , 21.10.1957р. придбав на підставі договору купівлі-продажу частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому між співвласниками були перерозподілені частки та батьку видали свідоцтво про право власності на 23/100 частини домоволодіння. 18.03.1966р. батько подарував своїй сестрі ОСОБА_6 8/100 частини домоволодіння, на підставі договору. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно заповіту 8/100 частини заповіла ОСОБА_7 , який фактично прийняв спадщину, проте за життя спадковий прав не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. Після його смерті по 1/3 частині спадкового майна отримали його дружина ОСОБА_8 та вони, як діти спадкодавця, оскільки фактично прийняли спадщину.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , після її смерті вони, як діти померлої, фактично прийняли спадщину. Інші спадкоємці відсутні.

У 2019 році вони звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, після смерті батьків - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проте свідоцтво про право на спадщину їм видано не було, оскільки у них відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

Відповідач - ХМР у поданому відзиві та у судовому засіданні, проти позову заперечувала, зазначаючи, що відсутні докази фактичного прийняття спадщини спадкоємцями, а наявність реєстрації за однією адресою, не свідчить про фактичний вступ у володіння спадковим майном.

Треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, пояснень не надали, повідомлялися належним чином.

Ухвалами суду було відкрито провадження у справі, витребувані докази, змінено прізвище позивача, справа призначена до судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивачів, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07.10.1950 р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Наришкін Георгій Федорович придбав 1/3 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок перерозподілу ідеальних часток ОСОБА_7 22.02.1996р. видано свідоцтво про право власності на 23/100 частини домоволодіння адресою: АДРЕСА_1 .

18.03.1966р. на підставі договору ОСОБА_7 подарував сестрі ОСОБА_6 8/100 частини домоволодіння адресою: АДРЕСА_1 . Договір є нотаріально посвідченим.

Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 17.05.2019р. станом на 31.12.2012р. домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за наступними особами:

77/100 частини за ОСОБА_9 , на підставі свідоцтва про право власності від 22.02.1966р.;

15/100 частини за ОСОБА_7 , на підставі свідоцтва про право власності від 22.02.1966р;

8/100 частини за ОСОБА_6 , на підставі договору дарування від 18.03.1966р.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.05.2024р. житловий будинок літ «Б-1», літ «Р-1» з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_3 77/800 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2019р. та за ОСОБА_4 77/200 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.08.2019р. та 77/400 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.11.2019р.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори.

Згідно вказаного заповіту, належні їй 8/100 частини домоволодіння адресою: АДРЕСА_1 , вона заповіла брату ОСОБА_7 .

За відповіддю Харківського обласного державного нотаріального архіву, спадкова справа , після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до статті 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Такі дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Ураховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець ОСОБА_6 померла до 1 січня 2004 pоку, застосуванню до відносин спадкування підлягають норми чинного на той час законодавства - ЦК Української РСР.

У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17 (провадження №61-11869св19) зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі з обов`язкового страхування; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Статтею 553 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга

статті 77 ЦПК України).

Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З будинкової книги на домоволодіння вбачається, що ОСОБА_6 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 1965 року, знята з реєстрації у 1985 році, у зв`язку із смертю.

ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1957 року, знятий з реєстрації у 1989 році, у зв`язку із смертю. Іншого житла особи не мали.

Отже, судом встановлено, що на час відкриття спадщина на 8/100 частини домоволодіння та протягом шести місяців ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав разом із ОСОБА_6 , що враховуючи правові позиції ВС у справі № 305/235/17, свідчить про фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна, за заповітом.

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Враховуючи, що судом встановлено прийняття ОСОБА_7 спадщини на 8/100 частини спірного домоволодіння, після смерті ОСОБА_6 , вказана частка нерухомого майна належала йому з ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 . На час смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина на 23/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_7 . П`ятою Харківською Державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №136П/219. Спадкова справа заведена у 2019 році за заявою позивачів.

За даними спадкової справи заповіт ОСОБА_7 , не залишив.

Згідно ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є його дружина - ОСОБА_8 (свідоцтво про укладання шлюбу НОМЕР_3 від 01.08.1965р.). та діти - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво НОМЕР_4 видане 08.08.1965р. ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво НОМЕР_5 видане 08.08.1965р.).

Згідно актових записів Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, ОСОБА_10 15.07.1978р. уклала шлюб із ОСОБА_11 та змінила прізвище на ОСОБА_12 . Шлюб розірваний 26.05.1982р.

21.10.1983р. ОСОБА_13 уклала шлюб із ОСОБА_14 та змінила прізвище на ОСОБА_15 . Шлюб розірваний 19.10.1993р.

08.06.1995р. ОСОБА_16 уклала шлюб із ОСОБА_17 та змінила прізвище на ОСОБА_18 . Шлюб розірваний 25.04.2000р.

Згідно актових записів Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб ОСОБА_2 08.05.1982р. уклала шлюб із ОСОБА_19 та змінила прізвище на ОСОБА_19 . Шлюб розірваний 27.11.1985р.

27.11.1986р. ОСОБА_20 уклала шлюб із ОСОБА_21 та змінила прізвище на ОСОБА_22 . Шлюб розірваний 28.06.1985р.

12.05.2018р. ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_23 , прізвище не змінювала. Шлюб розірваний 01.12.2022р. Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_6 ОСОБА_5 01.12.2023р. змінила прізвище на ОСОБА_24 .

Отже, позивачі є дітьми подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно паспортних даних ОСОБА_1 з 14.08.1974 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується відповідним записом у домовій книзі ( записи змінюються внаслідок зміни прізвища).

ОСОБА_2 за даними домової книги зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.04.1973р.

ОСОБА_8 , дошлюбне прізвище ОСОБА_25 , за даними домової книги зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 03.12.1957р. по день смерті 1999 році.

Отже , судом встановлено, що на час відкриття спадщина на 23/100 частини домоволодіння та протягом шести місяців спадкоємці першої черги - ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали разом із ОСОБА_2 , що враховуючи правові позиції ВС у справі № 305/235/17, свідчить про фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна, яке за законом залишилось після смерті ОСОБА_2 .

Враховуючи, що ОСОБА_2 став власником 23/100 частини спірного домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, укладеного до вступу у шлюб із ОСОБА_8 та на підставі заповіту, спадкоємцям після його смерті належить по 23/300 частини кожному.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_7 . Після її смерті відкрилась спадщина на 23/300 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 з 1957 року по день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкова справа після смерті ОСОБА_8 була заведена у 2019 році за заявою позивачів про прийняття спадщини.

Як встановлено судом, позивачі на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем - ОСОБА_8 .

Також, згідно страхового свідоцтва 31.06.1998р. ОСОБА_1 застрахувала домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на рік.

За даними АТ «Харківміськгаз» газифікація житлового будинку по АДРЕСА_1 була виконана у березні 1999 року на замовлення ОСОБА_26 ..

15.03.1999 року ОСОБА_1 уклала договір на проведення технічного обслуговування системи газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Надані суду докази у їх сукупності за відсутності доказів наявності у позивачів іншого нерухомого майна, свідчать про фактичний вступ у володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті їх матері.

Згідно листів нотаріуса позивачам не видано свідоцтво про право на спадщину, після смерті батьків, оскільки у них відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що спадкоємцям належало на праві власності 23/100 частини спірного майна.

В даному випадку визнання за позивачами права власності у судовому порядку, є ефективним способом захисту їх невизнаних прав.

ХМР в обґрунтування своїх заперечень посилається на дві правові позиція ВС, викладені у постановах №204/2707/19 від 28.04.2021р. та №158/1838/19 від 29.07.2021р.. проте вказані постанови стосуються інших обставин, які розглядались судами.

Так, у справі №204/2707/19 судом встановлено, що на час відкриття спадщини спадкодавець із спадкоємцем хоча і був зареєстрований за однією адресою, проте не проживав, оскільки створив нову сім`ю та мешкав за іншою адресою.

У справі №158/1838/19 судом встановлено, що спадкоємець за рішенням суду був визнаний таким, що втратив право користування житловим, внаслідок чого не проживав за однією адресою із спадкодавцем .

Проте у даній справі відповідні записи у домовій книзі, які на протязі тривалого часу повторювались, через зміну прізвищ, свідчать про фактичне проживання спадкоємців на час відкриття спадщини зі спадкодавцями, що відповідачем не спростовано.

З урахуванням наведеного заявлені позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до Харківської міської ради (61200, м.Харків, м-н Конституції,б.7, ), 3-ті особи ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ,), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ,) про визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 23/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 23/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір в сумі 3756 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлений 23.01.2025р.

Суддя Бородіна Н.М.