Унікальний номер справи 333/7445/24
Номер провадження 2/333/525/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тивоненко Данило Русланович до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

за участю:

представника позивача адвоката Тивоненка Д.Р.,

представника відповідача адвоката Булдигіної М.С.,

В С Т А Н О В И В:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що з 10.01.2018 по 29.03.2023 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі сторонами було придбано автомобіль легковий автомобіль сірого кольору марки HONDA модель CIVIC, з типом кузову седан, об`ємом двигуна 1799, рік випуску 2007, який було зареєстровано на відповідача. Після розірвання шлюбу автомобіль перебуває у користуванні відповідача. Дійти згоди щодо поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя позивач з відповідачем не може, а тому позивач звернулась до суду із даним позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за частку ринкової вартості автомобіля в сумі 147 113, 50 грн., а також понесені нею судові витрати.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

14.10.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов визнав частково, вказали наступне. 02.04.2024 року відповідачем було замовлено у офіційного дилера HONDA ТОВ «Макфорт» діагностику автомобіля на предмет виявлення причини технічної несправності транспортного засобу. За результатами проведеної діагностики було встановлено, що транспортний засіб має серйозні поломки, які впливають на неможливість користування ТЗ за призначенням, у зв`язку з чим потребується ремонт або заміна двигуна, оскільки у відповідача було недостатньо коштів, було вирішено продати автомобіль, оскільки він був технічно несправний. Отже, незалежна оцінка вартості колісного транспортного засобу від 22.08.2024 р., надана позивачкою, є недоцільною та необґрунтованою, оскільки ця оцінка ґрунтується на середньоринковій вартості автомобіля, який в повній мірі виконує функцію ТЗ з працюючим двигуном, однак вказаний ТЗ має серйозні поломки і потребує заміни або ремонту двигуна. 03.09.2024 року відповідачем було укладено договір комісії з ЗФ ТОВ «АВТО-СТАТУС», відповідно до якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені правочин щодо продажу спірного транспортного засобу, за ціною, не нижче узгодженої, а саме: 32000 гривень. Крім того, як вбачається із Звіту про оцінку вартості авто, наданого позивачем, до уваги бралися автомобілі з міста Київ та з автоматичною коробкою передач, не дивлячись на те, що спірний автомобіль має механічну коробку передач, що в цілому впливає на визначення середньо ринкової вартості автомобіля. Отже, враховуючи, що дійсна вартість автомобіля з непрацюючим двигуном на момент його відчуження відповідачем складала 32000 грн., відповідач повинен сплатити позивачу грошову компенсацію вартості автомобіля в розмірі 16000 гривень. Також, просили стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

21.10.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач не погоджується із запереченнями відповідача, зазначеними в відзиві на позовну заяву, та зазначає наступне. До відзиву відповідачем долучено Акт виконаних робіт № АС-09253 від 03.04.2024 р. У названому акті вказано, що рекомендовано ремонт двигуна. Жодного висновку стосовно того, що автомобіль має серйозні поломки, які впливають на неможливість користування ТЗ за призначенням, акт не містить. Знову ж таки, акт містить рекомендацію стосовно ремонту двигуна, але аж ніяк не необхідність. Стосовно того, що відповідач стверджує, що ним було продано технічно несправний автомобіль. На підтвердження наведеного, відповідачем долучено до матеріалів відзиву договір комісії № 7513/24/1/002405 від 03.09.2024 р. Відповідно до пп. 1.1. вказаного договору, відповідач (комітент) та ЗФ ТОВ «АВТО - СТАТУС», погодили, що продаж транспортного засобу відбувається за ціною, що узгоджена сторонами, а саме: 32 000, 00 грн. Відповідно до пп. 3.1. договору купівлі-продажу № 7513/24/002256 від 04.09.2024 р., за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 32 000, 00 грн. Згідно з пп. 2.1. вказаного договору, передача транспортного засобу продавцем й прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. Тобто, враховуючи наведене, вартість автомобіля 32 000, 00 грн. є нічим необґрунтованою і некоректною, адже не є підтвердженою відповідачем жодним документом про його оцінку або середньо ринкову вартість. Окрім того, відповідач своїми доводами про те, що автомобіль HONDA є проданим, ним неможливо користуватися вводить в оману суд, оскільки долученим до матеріалів справи відеозапису, вбачається, що спірна машина абсолютно на ходу, відповідач користується нею за призначенням. Крім того, відповідач у відзиві зазначив, що посилання позивачки на звіт про незалежну оцінку вартості колісного транспортного засобу від 22.08.2024 р. є недоцільним та необґрунтованим, проте свої твердження нічим не обґрунтував, окрім того, що спірний автомобіль має механічну коробку передач і це повинно було вплинути на середньоринкову вартість автомобіля. Проте, відповідачем, на підтвердження своїх доводів, не надано суду жодного належного, достовірного та допустимого доказу, тобто документа про оцінку вартості спірного автомобіля або його середньоринкову вартість. Щодо доводів відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивачки на його користь, зазначив, що жодних доказів укладення договору про надання правничої допомоги, відповідачем та його представником суду не надано.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з тих тверджень, що зазначені у відповіді на відзив та просив їх задовольнити, посилаючись на правові позиції Верхового Суду . Також зазначив, що оцінювач не брав тип коробки передач за основу при встановленні вартості автомобіля, висновок зроблено на підставі аналізу оголошень декількох подібних авто. Іншого звіту або висновку експертизи відповідачем суду не надано.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог за обставинами, вказаними у відзиві на позов. Надала скрін-екрану іззастосунку «АвтоНомера», що містить інформацію про спірний автомобіль, зокрема-тип трансмісії- Ручна/механічна. З приводу переглянутого в судовому засіданні відео зазначила, що, напевно, відповідач продав вже відремонтований автомобіль, зазначила, що не знає, хто наразі користується автомобілем.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

10.01.2018 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 09 та видано свідоцтво про шлюб, що не заперечується сторонами.

За час перебування сторін у офіційних шлюбних відносинах у 10.04.2021 року ними було придбано легковий автомобіль сірого кольору марки HONDA модель CIVIC, з типом кузову седан, об`ємом двигуна 1799, рік випуску 2007, що підтверджується відповіддю РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізьких областях № 31/29/14-8803-2024 від 24.09.2024..

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 29.03.2023 року у справі № 333/812/23 шлюб між сторонами розірвано.

Як вбачається з відповіді начальника РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях № 31/29/ від 24.09.2024 року, транспортний засіб моделі «НОNDА СІVІС», легковий, тип кузова седан, сірого кольору, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1799 см. куб., VIN НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , був перереєстрований на нового власника за договором купівлі-продажу на підставі: договору комісії № 7513/24/1/002405 від 03.09.2024 р., укладеного у суб`єкта господарювання Запорізька філія ТОВ «Авто-Статус»; договору купівлі-продажу № 7513/24/002256 від 04.09.2024 р., укладеного у СГ Запорізька філія ТОВ «Авто-Статус»; акту огляду ТЗ № 7513/24/002256 від 04.09.2024 р., виданого СГ Запорізька філія ТОВ «Авто-Статус».

Відповідно до договору купівлі-продажу №7513/24/002256 від 04.09.2024 року, наданого відповідачем, відповідач на підставі договору комісії № 7513/24/1/002405 від 03.09.2024, укладеного у суб`єкта господарювання Запорізька філія ТОВ «Авто-Статус», продав спірний автомобіль за 32000,00 грн.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості колісного транспортного засобу №9453/22 від 22.08.2024 року, наданого позивачем, середньоринкова вартість автомобіля HONDA CIVIC, з типом кузову седан-В, об`ємом двигуна 1799 см. куб., рік випуску 2007, станом на 22.08.2024 року, становить: 294 227, 00 грн.

V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною четвертою статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.у

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

У разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Така правова позиція висловлена у правовому висновку Першої судової палати Касаційного цивільного суду справі № 402/849/18 у постанові від 07.04.2021 року, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки спірний автомобіль придбаний сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти (докази протилежного відсутні), то це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач здійснив продаж транспортного засобу без повідомлення про це позивача та без отримання її згоди, тому має відшкодувати останній 1/2 частину його вартості.

Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала суду звіт про оцінку транспортного засобу 9453/22 від 22.08.2024, відповідно до якого середня ринкова вартість оспорюваного автомобіля становить 294227, 00 грн.

Заперечуючи вказану вартість, сторона відповідача керувалася тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена інша вартість його продажу. Водночас відповідачем не враховано, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний враховувати дійсну його вартість.

Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, свої доводи щодо іншої, відмінної від вказаної у Звіті вартості з огляду на наявність механічної коробки передач в автомобілі, не підтвердив, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, незважаючи на те, що судом в судовому засіданні роз`яснювалося таке право.

Тому суд дійшов висновку, що визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи відповідно до наданого позивачем Звіту, а саме: в розмірі 294227, 00 грн.

При вирішенні даного спору суд застосовує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), відповідно до якого у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Крім того, в ході оцінки доводів відповідача стосовно Звіту, суд застосовує правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 16.01.2023 року у справі № 754/3132/16-ц, згідно якого аргументи касаційної скарги про те, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі консультаційних висновків про орієнтовну вартість транспортних засобів, які є недопустимими доказами, також не заслуговують на увагу, оскільки в цій справі предметом дослідження судів були висновки про оцінку майна, складені й підписані оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку з урахуванням вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", і скріплені печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання».

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі - Закон № 2658-III).

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону № 2658-III процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону № 2658-III).

Статтею 32 Закону № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Об`єктивність і достовірність звітів і висновків оцінювача не визначається його

попередженням про кримінальну відповідальність. Об`єктивність оцінки майна та здійснення її відповідно до вимог чинного законодавства як обов`язок оцінювача передбачені Законом № 2658-III без будь-якої прив`язки до повідомлень його про відповідальність.

У справі, яка переглядається, позивачка вжила всіх можливих заходів для доведення дійсної вартості спірного автомобіля, тоді як інша сторона не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вартості транспортного засобу на час вирішення спору і не спростувала визначений у висновках оцінювача розмір ринкової вартості спірного майна.

Суд також знаходить доводи відповідача, що спірним автомобілем неможливо користуватися за призначенням, оскільки він має серйозні поломки і потребує заміни або ремонту двигуна необґрунтованими та недоведеними жодними доказами з огляду на таке.

Так, відповідач зазначив, що 02.04.2024 року ним було замовлено у офіційного дилера HONDA ТОВ «Макфорт» діагностику автомобіля на предмет виявлення причини технічної несправності транспортного засобу. За результатами проведеної діагностики було встановлено, що транспортний засіб має серйозні поломки, які впливають на неможливість користування ТЗ за призначенням, у зв`язку з чим потребується ремонт або заміна двигуна. У зв`язку з тим, що у відповідача було недостатньо коштів для здійснення заміни або ремонту двигуна автомобіля, було вирішено продати автомобіль, оскільки він був технічно несправний. При цьому до відзиву відповідачем долучено Акт виконаних робіт № АС-09253 від 03.04.2024 р. У названому акті вказано, що рекомендовано ремонт двигуна. Жодного висновку стосовно того, що автомобіль має серйозні поломки, які впливають на неможливість користування ТЗ за призначенням, акт не містить. Знову ж таки, акт містить рекомендацію стосовно ремонту двигуна, але аж ніяк не необхідність.

При цьому суд звертає увагу на розбіжність доводів, викладених у відзиві та позов та в судовому засіданні, коли представник відповідача після перегляду в судовому засіданні відео зазначила, що, напевно, відповідач продав вже відремонтований автомобіль.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації за частку ринкової вартості автомобіля в сумі 147 113, 50 грн., є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду понесені наступні судові витрати: за складання звіту про оцінку транспортного засобу в сумі 1500 грн., судовий збір в сумі 1176,91 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 12000,00 грн. суд виходить з такого. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачем надано: ордер від 26.08.2024 року на надання правничої (правової) допомоги, договір № 21.08.2024 від 21.08.2024 року про надання професійної правничої допомоги, додаток № 1 від 24.08.2024 року до договору, акт № 1 від 26.08.2024 року про надані послуги до договору.

Тому суд, на підставі поданих позивачем доказів та враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відсутність заяви відповідача про зменшення таких витрат, приходить до висновку, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 12000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тивоненко Данило Русланович до ОСОБА_2 про поділ спільного майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку середньоринкової вартості легкового автомобіля сірого кольору марки HONDA модель CIVIC, з типом кузову седан, об`ємом двигуна 1799 см. куб., рік випуску 2007, номерний знак НОМЕР_3 , як спільного майна подружжя, в сумі 147 113 /сто сорок сім тисяч сто тринадцять/ гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з: витрат за складання звіту про оцінку у розмірі 1500 /одна тисяча п`ятсот/ гривень 00 копійок; судового збору в розмірі 1176 /одна тисяча сто сімдесят шість/ гривень 91 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 12000 /дванадцять тисяч гривень/ 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги в Комунарський районний суд міста Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 03.02.2025.

Суддя Ю.В. Ковальова