САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6192/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретареві Богатько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2024 року представник заявника ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту батьківства. В обґрунтування своїх вимог представник заявника посилається на те, що ОСОБА_4 є рідною донькою ОСОБА_5 . ЇЇ батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 . За життя, ОСОБА_5 склав заповіт, згідно якого він призначив заявника, свою доньку ОСОБА_1 , спадкоємцем всього майна, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також всього того, що відповідно до законодавства України може бути успадкованим в повному обсязі, без будь яких винятків, що підтверджується вказаним заповітом від 09.08.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Бахмацького районного нотаріального округу Зацерковним М.М. та зареєстровано в реєстрі за №846. Крім заявника, спадкоємцем першої черги відповідно до вимог ч.1 ст.1261 ЦК України, є матір заявника ОСОБА_2 , котра незалежно від змісту заповіту, має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до вимог ч.1 ст.1241 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною вдовою (пенсіонеркою), але із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Після смерті батька, відкрилася спадщина на майно, що належало йому на день його смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також всього того, що відповідно до законодавства України може бути успадкованим в повному обсязі, без будь яких винятків. В установленому законом порядку, 06.07.2022 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Ніжинського нотаріального округу Чернігівської області Дорошенко Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, на підставі чого, нотаріусом заведена спадкова справа №69442972, номер у нотаріуса 86/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69389271 від 06.07.2022 року. 04.09.2024 року, в усному порядку, заявник звернулася до приватного нотаріуса Ніжинського нотаріального округу Чернігівської області Дорошенко Н.В. із заявою про вчинення нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом №328/01-16 від 04.09.2024 року приватний нотаріус Дорошенко Н.В. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки з поданих документів вбачається розбіжність в прізвищі померлої особи « ОСОБА_6 » та прізвищі, яке зазначено у графі батько - « ОСОБА_7 » у свідоцтві про народження заявника. Також заявнику було роз`яснено, що доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану; повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису; копії актових записів; копії рішення суду, що набрали законної сини про встановлення факту родинних та інших відносин. В зв`язку з тим, що в поданих документах вбачається розбіжність в прізвищі померлої особи « ОСОБА_6 » та прізвищі, яке зазначено у графі батько - « ОСОБА_7 » у свідоцтві про народження заявника, то в позасудовому порядку, заявник не може підтвердити родинні відносини зі своїм рідним батьком ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийняти спадщину, що відкрилася після його смерті. Той факт, що заявник є рідною донькою ОСОБА_5 , підтверджується наступним. Приблизно з 1991 року по 1997 рік, батьки заявника ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в органах ДРАЦС. До вересня 1993 року батько заявника працював у Далекосхідному морському пароплавстві в м. Владивосток, тип роботи «Вахта». Заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , в м. Ялта, АР Крим, тобто у період коли її батьки проживали у фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до вимог п.9 Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 29.12.1984 р. №22/5 (що була чинна на час реєстрації мого народження), заява про реєстрацію народження дитини повинна бути подана не пізніше трьох місяців з дня народження дитини, а при народженні мертвої дитини - не пізніше трьох діб. Отже, у відповідності вимог п.9 вищевказаної Інструкції, ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір заявника ОСОБА_2 звернулась до органів ДРАЦС м. Ялта АР Крим із заявою про реєстрацію народження доньки. Оскільки в той період часу батько заявника ОСОБА_5 перебував на вахті в м. Владивосток у ДМ пароплавстві та не подавав заяву до органів ДРАЦС про встановлення батьківства, то актовий запис про батька, в свідоцтві про народження дитини був проваджений відповідності до вимог ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю України №2006-07 (від 29.12.1969) (що була чинною на час виникнення вказаних правовідносин), згідно якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Таким чином, 07.04.1992 року ОСОБА_2 , було видано свідоцтво про народження доньки серії НОМЕР_2 , актовий запис №218, де, у відповідності до вимог ч.2 ст.55 КпШС України №2006-07 (від 29.12.1969), в графі батько записаний - « ОСОБА_8 ». 07.06.1997 року, ОСОБА_2 і ОСОБА_5 уклали шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану Бахмацької райдержадміністрації Чернігівської області, актовий запис №54, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 . В свою чергу, 25.09.2015 року ОСОБА_4 , уклала шлюб з ОСОБА_10 , який був зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №337, та після реєстрації а після реєстрації шлюбу мені було присвоєно прізвище « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 . Той факт, що заявник є донькою ОСОБА_5 , підтверджується як вищезазначеними документами, в також фотокарткою із зображенням батька, котрий тримає її на руках у малолітньому віці, так і поясненнями її матері ОСОБА_2 , яка є заінтересованою особою за заявою, але до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Крім того, сам батько, як спадкодавець в своєму заповіті від 19.08.2017 року, визнав заявника донькою та визначив єдиним спадкоємцем належного йому майна. Встановлення факту родинних відносин між ним та спадкодавцем який є рідним батьком заявника, останній необхідно для прийняття спадщини після його смерті. Просить суд встановити факт того, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Ялта, АР Крим, є рідною донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Бахмач, Бахмацького району, Чернігівської області.

27 листопада 2024 року ухвалами Самарського районного суду м. Дніпропетровська справу призначено до розгляду в судовому засідання та витребувано докази.

Від заявника ОСОБА_1 та ї представника ОСОБА_3 надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності, вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити заяву.

Від заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності та задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі, в заяві вона підтверджує той факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 (а.с.22).

За життя, а саме 09 серпня 2017 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідченим приватним нотаріусом Бахмацького районного нотаріального округу Зацерковним М.М. та зареєстровано в реєстрі за №846, згідно якого призначив свою доньку ОСОБА_1 спадкоємцем всього майна, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також всього того, що відповідно до законодавства України може бути успадкованим в повному обсязі, без будь яких винятків (а.с.18, 19).

Після смерті ОСОБА_5 , відкрилася спадщина на майно, що належало йому на день його смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також всього того, що відповідно до законодавства України може бути успадкованим в повному обсязі, без будь яких винятків.

06.07.2022 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ніжинського нотаріального округу Чернігівської області Дорошенко Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, на підставі чого, нотаріусом заведена спадкова справа №69442972, номер у нотаріуса 86/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69389271 від 06.07.2022 року та копією спадкової справи (а.с.7, 41-54).

Листом №328/01-16 від 04.09.2024 року приватний нотаріус Дорошенко Н.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки з поданих документів вбачається розбіжність в прізвищі померлої особи « ОСОБА_6 » та прізвищі, яке зазначено у графі батько - « ОСОБА_7 » у свідоцтві про народження заявника (а.с.26).

Згідно свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Ялта АР Крим народилася ОСОБА_13 , в графі батько зазначено « ОСОБА_14 », в графі мати « ОСОБА_2 » (а.с.16).

07 червня 1997 року ОСОБА_2 і ОСОБА_5 уклали шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану Бахмацької райдержадміністрації Чернігівської області, актовий запис №54, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 (а.с.15).

25 вересня 2015 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 було укладено шлюб, зареєстрований Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №337. ОСОБА_13 змінила прізвище на « ОСОБА_11 » (а.с.25).

Відповідно до ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.135 СК України передбачено при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. У пункті 9 вказаної постанови зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Згідно вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України,заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За приписами ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно положень ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.08.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

В п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 по справі №161/853/19, перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Стаття 318 ЦПК України передбачає, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

За встановлених обставин, досліджених матеріалів справи у сукупності, суд знаходить доведеним факт, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є рідною донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому вимоги підлягають задоволенню.

Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству й тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для неї значення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 6-13, 33, 34, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), заінтересована особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Ялта АР Крим, є рідною донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Бахмач, Бахмацького району, Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев