Справа № 156/1613/24
Провадження № 2/156/87/25
Рядок статзвіту № 61
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Комзюк Н.Н.,

за участю секретаря судового засідання - Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року представник позивача адвокат Улибіна-Вельгус М.В. звернулась до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк у три місяці для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті його сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті сина позивач звернувся до приватного нотаріуса Бобак Ж.С., яка роз`яснила, що оформляти спадщину потрібно лише після спливу шестимісячного строку з дня смерті. У грудні 2024 позивач, з метою отримання свідоцтво про право на спадщину за законом, знову звернувся до нотаріуса Бобак Ж.С., однак через те, що остання перебувала на лікарняному, він звернувся до іншого нотаріуса - Ушакової Ю.А., яка надала письмове роз`яснення про те, що строк на звернення із заявою на прийняття спадщини вже пропущено, а тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом вона не може. Таким чином, через непорозуміння між приватним нотаріусом Бобак Ж.С. та позивачем по справі щодо строку звернення із заявою про прийняття спадщини для особи, яка не була зареєстрована із спадкодавцем на день його смерті, позивачем було пропущено строк звернення із заявою про прийняття спадщини, у зв?язку з чим він змушений звертатися до суду із заявою про його поновлення. При цьому, ніхто інший спадщину не прийняв, а відповідач є спадкоємицею другої черги.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 30 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

У підготовче судове засідання позивач та його представник не прибули. Представник позивача через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її та позивача участі. Позов просила задовольнити, а також зазначила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були зареєстровані разом з померлим ОСОБА_3 за однією адресою на момент його смерті, не є спадкоємцями жодної з черг та не перебувають у будь-яких родинних відносинах зі спадкодавцем.

У судове засідання відповідач не прибула, через канцелярію суду подала заяву у якій просила розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , актовий запис №597, виданим 28 вересня 2023 року Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Позивач у справі є батьком померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 26 листопада 1983 року Литовезькою сільською радою Іваничівського районну Волинської області, актовий запис №24.

Тобто позивач, відповідно до положень ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина.

Відповідач у справі є рідною сестрою померлого ОСОБА_3 та донькою позивача у справі, що підтверджується сукупністю доказів у справі, а саме: копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 15 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нововолинського управління юстиції у Волинської області, актовий запис №505, а також копією свідоцтва про народження спадкодавця.

Тобто відповідач, відповідно до положень ст.1262 ЦК України, є спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом подружжя від 09.09.2010 та копією витягу №28584962 від 04.01.2011 про державну реєстрацію прав.

Приватний нотаріус Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Ушакова Ю.А. 17.12.2024 письмово роз`яснила ОСОБА_1 про те, що ним пропущено встановлений законом строк на звернення з заявою про прийняття спадщини, запропоновано звернутися до суду для надання додаткового терміну подачі заяви про прийняття спадщини.

На виконання ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 30 грудня 2024 року приватний нотаріус Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Ушакова Ю.А. листом від 10.01.2025 №11/01-16 надала суду інформацію зі Спадкового реєстру щодо спадкодавця.

Так, згідно з відомостями зі Спадкового реєстру від 09.01.2025, за параметрами запиту « ОСОБА_3 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 » відомості відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась. Інформація щодо складення ОСОБА_3 заповіту у суду також відсутня.

Також, відповідно до інформації, наданої Литовезькою сільською радою 06.01.2025 (вих.№3), станом на 16 вересня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 ніхто зареєстрований не був.

Згідно із інформацією Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 27.01.2025 (вих.№17-14/108) на момент смерті ОСОБА_3 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресою АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом з цим, відповідно до пояснень представника позивача, вказані особи не є спадкоємцями жодної з черг та не перебувають будь-яких родинних відносин зі спадкодавцем. Більше того, у позові представник позивача наголошує, що у спадкодавця відсутні інші спадкоємці, оскільки він не був одруженим та не мав дітей.

Таким чином, сторона позивача вказала на відсутність правових підстав для залучення вказаних осіб у якості співвідповідачів до участі у справі.

Враховуючи встановлені обставини та доводи сторони позивача, суд приходить до висновку щодо відсутності спадкоємців, які відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач не проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 , а відтак, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України повинен був подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців, починаючи з часу відкриття спадщини. Однак, у встановлений законодавством строк, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, позивач не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті сина, так як помилково вважав, що подавати відповідну заяву потрібно лише після спливу шестимісячного строку з дня смерті.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

На переконання суду, наведені позивачем обставини щодо поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка перешкоджала йому здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті свого сина. При цьому, заявлені вимоги ґрунтуються на законі, і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки спадщина ніким не прийнята, а відповідач позов визнала, таким чином вказала відсутність її зацікавленості у реалізації права на спадкове майно.

З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачем наведені причини, які пов`язані з об`єктивними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача просила залишити судові витрати за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 76 - 82, 89, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю 3 (три) місяці, з дня набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Згідно вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено та підписано 03 лютого 2025 року.

Суддя: Н.Н. Комзюк