Провадження № 22-ц/801/279/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 рокуСправа № 127/19968/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (судді доповідача),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання особи безвісно відсутньою, за особливих обставин за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року, ухваленого місцевим судом під головуванням судді Федчишена С.А., дата складення повного тексту рішення 12 листопада 2024 року,

встановив:

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про визнання особи безвісно відсутньою, за особливих обставин, вказавши заінтересованих осіб ОСОБА_2 , комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявник є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначає, що він дізнався, що його син під час артилерійського обстрілу та бойового зіткнення з ворогом у н.п. Вовчеярівка Луганської області при перевірці бойового складу виявився відсутнім, а тому вважається таким, що зник безвісти.

Вважає, що він має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із вказаною заявою в якій просив визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниця, Вінницької області особою зниклою безвісти за особливих обставин.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року, з урахуванням ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2024 року про виправлення описки, заяву задоволено.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Вінниця, Вінницька область, останнє місце проживання АДРЕСА_1 , безвісти відсутнім за особливих обставин.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт відсутності останнього за місцем служби та свого постійно проживання (місцем служби) та обставини зникнення за особливих обставин підтверджуються доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про закриття провадження у вказаній справі.

Апеляційна скарга, мотивована тим, що на переконання скаржника суд попередньої інстанції, не звернув увагу на те, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вважає, що законом визначено інший, позасудовий, порядок визнання особи зниклою безвісти відсутньою за особливих обставин. Крім того, помилковим є ототожнення судом визнання особи зниклою безвісти згідно ст. 43 ЦК України зі статусом особи зниклою безвісти за особливих обставин. Також покликається на ту обставину, що згідно повідомлення об`єднаного центра СБУ від 18 вересня 2024 року № 34/Р-38 ОСОБА_1 перебуває в Свердловській ВК №38 с. Ленінське Свердловського району Луганської області, що спростовує факт зникнення безвісти останнього. Водночас вважає, що заявник, за умови відмови йому ІНФОРМАЦІЯ_5 у наданні відстрочки має право на оскарження такої відмови в порядку адміністративного судочинства. Разом з тим покликається на те, що місцевим судом розглянуто справу у відсутність сторони, яка подала заяву про відкладення її розгляду, а також взагалі не розглянуто заяву про закриття провадження у справі.

03 січня 2025 року від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Варцаби С.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечила аргументи викладені в ній вказавши, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення заявлених вимог. Поряд з цим вказав, що будь-яким чинним нормативно-правовим актом не визначено іншого порядку отримання рішення суду про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин аніж як звернення до суду із вказаною заявою.

Інші сторони не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

06 січня 2025 року від представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Романенка О.В. надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив аргументи викладені в відзиві на апеляційну скаргу, підтримавши доводи викладені в апеляційній скарзі. Поряд з цим вказав, що чинними нормативно-правовими актами України не встановлено можливості визнання особи зниклою безвісти, за особливих обставин саме в судовому порядку.

03 лютого 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити частково, провадження у справі закрити у зв`язку зі зміною законодавства, що регулює спірні відносини та провести розгляд у його відсутності і його адвоката.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу викладені в відзиві, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого міськвідділом ЗАГС м. Вінниця 04 грудня 1990 року (а.с. 6).

Сповіщенням сім`ї №4220 від 18 серпня 2022 року на адресу ОСОБА_2 (дружини ОСОБА_1 ) зазначено, що її чоловік солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 23 червня 2022 року під час артилерійського обстрілу та бойового зіткнення з ворогом у н.п. Вовчеярівка Луганської області при перевірці бойового складу виявився відсутнім. На даний час рахується зниклим безвісти, проводяться пошуки свідків, які могли б спростувати чи підтвердити факт потрапляння в полон чи загибелі (а.с. 9).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, які зникли безвісти за особливих обставин №0 виданого на запит заявника, ОСОБА_4 , підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою, яка зникла безвісти за особливих обставин, що підтверджуєтесь матеріалами кримінального провадження №0000203 від 04.04.2022 року (а.с. 7-8).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.07.2023 р. у кримінальному провадженні №0000870 зареєстрованого 04.07.2022 о 17:35 «04.07.2022 до ЧЧ ВП №4 Сєвєродонецького РУН ГУНП в Луганській області надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешкає за адресою АДРЕСА_1 , (моб.ном. НОМЕР_2 ) про факт безвісно зникнення військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , який проходив службу у районі смт. Тошківка Сєвєродонецького району Луганської області та з 12.06.2022 не виходить на зв`язок зі своїми рідними» (а.с. 5).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Разом з тим статтею 43 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно зі статтею 308 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 320/948/18 (провадження N 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі N 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі N 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі N 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі N 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі N 641/5187/20.

У той же час перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просив визнати його сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниця, Вінницької області особою зниклою безвісти за особливих обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Так, ОСОБА_1 посилався на те, що він має намір отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як це передбачено п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Водночас у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

За нормами ст. 22 цього ж Закону порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. N 560 затверджено порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до п. 58 Порядку за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Згідно з додатком 5 до Порядку перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану для отримання відстрочки від призову на військову службу мають подати документи, що підтверджують родинні зв`язки (у тому числі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України або посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни), витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану (у тому числі сповіщення або копія акта службового розслідування, або витяг із наказу про виключення із списків особового складу (із зазначенням підстави).

З системного аналізу норм вбачається, що для отримання відстрочки з підстав п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" існує позасудовий порядок її отримання, а саме шляхом подання до комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу саме витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, а не відповідного рішення суду.

Крім того системний аналіз норм статей 43, 44 ЦК України, норм Закону № 2505-VIII та Глави 4 розділу ІV ЦПК України дають суду підстави дійти висновку, що законодавець розрізнив та по різному врегулював суспільні відносини щодо набуття фізичною особою статусів: 1) зниклої безвісти за особливих обставин: збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру, 2) безвісно відсутньої.

У судовому порядку, встановленому Глави 4 розділу ІV ЦПК України, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою.

Визнання фізичної особи зниклої безвісти за обставин збройного конфлікту, воєнних дій, тимчасової окупація частини території України, надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру в судовому порядку нормами розділу ІVЦПК України не передбачено.

Такий статус особі надається в позасудовому порядку шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин за заявою осіб, вказаних у ч. 1 ст. 18 Закону № 2505-VIII, зокрема родичів.

З огляду на те, що нормами ЦПК України, Закону № 2505-VIII та постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. N 560 не передбачено, як визнання в судовому порядку особи зниклою безвісти за особливих обставин так і отримання відстрочки від призову на військову службу, суд першої інстанції, який відкрив провадження у справі, уточнивши підстави та мету звернення ОСОБА_1 до суду, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України мав би постановити ухвалу про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказане залишилось поза увагою місцевого суду.

Поряд з цим, колегія суддів не приймає до уваги позицію ОСОБА_1 , зокрема, щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 частково із закриттям провадження у справі, у зв`язку зі зміною законодавства, що регулює спірні відносини, оскільки в силу ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 377 та ч. 1 ст. 255 ЦПК України зазначена заявником підстава, не може бути причиною для закриття провадження у справі.

Отже, обставини на які посилається скаржник в своїй апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження.

Згідно з ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 255, 259, 367, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання особи безвісно відсутньою, за особливих обставин закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета