КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1825/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у складі судді Савлук Т.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Манойло Наталія Григорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Київської міської ради, у яком просив:

- встановити факт спільного проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , в період з вересня 2011 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ним право власності на частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , що є предметом позову.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року залишено без змін.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся у із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року.

В обґрунтування заяви посилається на наявність ухваленого Броварським міськрайонним судом Київської області рішення від 27 лютого 2023 року у цивільній справі №361/7206/22 щодо задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, що на думку заявника виходячи з підстав та предмету позову, доводів наведених судовими інстанціями для відмови у задоволенні позову, згідно положень пункту першого частини другої статті 423 ЦПК України зцінюється як нововиявлена обставина.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва, ухваленого 16 лютого 2021 року в межах розгляду цивільної справи №755/13926/20 - відмовлено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року - залишено в силі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2024 року, просить скасувати її та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; обставинам справи не відповідають висновки суду; порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Зазначено, що нововиявленою є саме обставина щодо фактичного припинення шлюбних відносин між позивачем та його дружиною, обставина, яка підтверджує факт проживання скаржника за адресою батька та відповідно факт проживання зі спадкодавцем протягом тривалого часу, які в свою чергу були встановлені на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року у справі № 361/7206/22, яка в свою чергу має суттєве значення для вирішення даної справи, не була відома ані заявнику, ані суду на момент розгляду справи, а наявні наразі належні ті допустимі докази на їх підтвердження (у формі судового акту) можуть призвести до іншого результату судового розгляду.

Посилається на те, що суд першої інстанції не правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню, дійшов незаконного та необґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про перегляд за ново виявленими обставинами судового рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року у цивільній справі № 755/13926/20.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належно.

Від адвоката Крупського В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання у якому просив відкласти розгляд справи, з підстав того, що він буде приймати участь в проведенні невідкладених слідчих дій.

Між тим колегія суддів визнає причини зазначенні в клопотанні неповажними, оскільки адвокатом не долучено доказів на підтвердження зазначених них обставин.

Від приватного нотаріуса КМНО Манойло Н.Г. надійшло клопотання про розгляд справи її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва, ухваленого 16 лютого 2021 року, районний суд виходив з того, що та обставина, яка була покладена позивачем в основу свого позову і яка вже фактично була оцінена судом в рамках даної справи, не може вважатися нововиявленою обставиною лише на тій підставі, що заявником здобуто новий доказ на її підтвердження.

При цьому судом також зазначено, що ухвалення 27 лютого 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області рішення у справі № 361/7206/22 про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

З такими висновками районного суду погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" визначено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до пункту 4 вказаної постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Пунктом 7 вищевказаної постанови передбачено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Зазначені висновки викладені Вищим спеціалізованим судом України в ухвалі від 08 червня 2017 року у справі № 231/32/2012.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення "Праведная проти Росії" від 18 листопада 2004 року).

Так, зі справи убачається, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року у цивільній справі № 755/13926/20, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року та постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2022 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено в повному обсязі.

Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог стало те, що позивачем не доведено факт спільного проживання зі спадкодавцем протягом останніх п`яти років до його смерті, ці обставини не підтверджено належними та допустимими доказами.

Звертаючись у суд із заявою позивач вказав, що після винесення вищевказаного рішення у справі № 755/13926/20, набрання ним законної сили та його перегляду судами апеляційної та касаційної інстанції, заявнику стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду даної справи.

Зазначив, що 27 лютого 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення у справі № 361/7206/22 за позовом ОСОБА_3 до заявника про розірвання шлюбу, у якому було встановлено, що:

23 липня 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Шосткинського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 163.

За час спільного проживання сторони так і не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Під час подружнього життя виявилась несумісність характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях та звичках, внаслідок чого між ними погіршились взаємовідносини. Суперечності, що виникали між ними привели до її розпаду. З червня 2008 року відповідач (заявник) добровільно виїхав з місця реєстрації та почав мешкати разом з батьком - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Саме з цього часу вони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства.

Разом з тим, не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 червня 2024 року у справі № 372/4154/18.

Отже, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, місцевий суд правомірно вважав, що наведені заявником обставини в розумінні статті 423 ЦПК України не є нововиявленими обставинами, за яких може бути скасовано судове рішення за правилами Розділу V Глави 3 ЦПК України.

Доводи апелянта таких висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, а зводяться виключно до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з правом людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§ § 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торія проти Іспанії", заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії", заява № 49684/99).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення ЄСПЛ у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення ЄСПЛ у справі "Гору проти Греції" № 2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece №o.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги процесуального права при його постановленні, тому ухвалу суду, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: