ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року

м. Київ

справа № 760/3755/22

провадження № 61-7285св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронікс Україна Компані»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Усовичем Олександром Івановичем, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року у складі судді Усатової І. А. та постанову Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 року у складі колегії суддів: Немировської О. В., Желепи О. В., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронікс Україна Компані» (далі - ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані») про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що вона тривалий час працювала у ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані». З 2009 року обіймала посаду менеджера з податків та зборів, а з 2015 року - посаду керівника групи фінансового менеджменту відділу Бізнес підтримки Адміністративного департаменту (головного офісу) відповідача, відповідно до безстрокового трудового договору від 01 грудня 2009 року № 2к9020.

З червня 2019 року вона перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, а з 29 серпня 2019 року - у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. У листопаді 2021 року вирішила добровільно достроково припинити відпустку по догляду за дитиною та повернутися до виконання своїх трудових обов`язків, про що спрямувала відповідну заяву на адресу відповідача.

Зазначала, що під час виходу на роботу 16 листопада 2021 року її було ознайомлено зі змістом наказу № 184/к/тр «Про переміщення» від 16 листопада 2021 року, згідно з яким її переміщено на посаду керівника фінансової групи відділу Сервісу та запасних частин, визначено перелік нових трудових обов`язків та встановлено змінений посадовий оклад.

Вона не погодилась з таким переміщенням та намагалася повторно вийти на попереднє місце роботи, але не змогла це зробити через перешкоджання у доступі з боку адміністрації відповідача.

У зазначених діях ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» позивач вбачала порушення права на працю, закріпленого у статті 43 Конституції України, частині першій статті 32 КЗпП України. Вважала, що за змістом та природою оспорюваний наказ є наказом про переведення на іншу роботу без її згоди, оскільки оскаржуваним наказом встановлено нові функціональні обов`язки, новий розмір оплати праці, інший функціональний відділ та департамент, іншу адресу (місцевість) нового робочого місця, графік роботи.

Оскільки вона не погодилась із запровадженими змінами та не могла потрапити до свого попереднього місця роботи, то це призвело до вимушеного прогулу та завдання їй моральної шкоди.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд: скасувати наказ ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» від 16 листопада 2021 року № 184/к/тр про її переміщення; поновити її на посаді керівника групи фінансового менеджменту відділу бізнес підтримки Адміністративного департаменту ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані»; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 250 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника групи фінансового менеджменту відділу бізнес підтримки Адміністративного департаменту ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» з 16 листопада 2021 року.

Стягнуто з ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 16 листопада 2021 року до 03 липня 2023 року у розмірі 1 604 544,67 грн за вирахуванням всіх необхідних податків та платежів.

Стягнуто з ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що спірнимнаказом відповідач разом із структурним підрозділом змінив розмір заробітної плати до 24 500 грн, що є значно нижчим за розмір оплати праці, який вона отримувала на попередній посаді до виходу у декретну відпустку, розмір посадового окладу встановлювався з 16 листопада 2021 року. Тобто, роботодавець без погодження із працівником змінив істотну умову праці робітника. Згідно із частиною першою статті 32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається виключно за згодою працівника, яку позивачем не було надано.

Поновлюючи позивача на роботі, суд також вважав необхідним стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, навівши відповідний розрахунок, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100.

Суд вважав доведеним завдання позивачу моральних страждань через порушення її трудових прав, які були оцінені у 5 000 грн.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» задоволено.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач не зазначила при зверненні до суду, як саме в результаті переміщення змінились її функціональні обов`язки, графік роботи, відповідність нової посади її кваліфікації та спеціальності, неможливість виконувати роботу за станом здоров`я. Фактично у результаті переміщення позивача відбулась лише зміна структурного підрозділу та робочого місця, яке також знаходиться в межах міста Києва. Тому, суд вважав відсутніми підстави для поновлення її на роботі.

Заявлені позивачем вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, є похідними від вимог про визнання наказу про її переміщення незаконними, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих вимог.

ОСОБА_1 з власної ініціативи не виходила на роботу в інший структурний підрозділ, трудовий договір не було розірвано на день звернення до суду, прогул працівника не є вимушеним, що унеможливлює задоволення позову у вказаній частині на підставі положень частини другої статті 235 КЗпП України.

Апеляційним судом також враховано, щотрудові відносини були припинені між сторонами наказом від 14 листопада 2022 року на підставі частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Позивач не оспорювала своє звільнення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2024 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_1 -- адвокат Усович О. І., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 року скасувати, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 липня 2023 року у частині стягнення з ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період часу з 16 листопада 2021 року до 03 липня 2023 року у розмірі 1 604 544,67 грн за вирахуванням всіх необхідних податків та платежів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення районного суду та відмовив у задоволенні позову, не врахувавши, що відповідач не повідомлявїї і не узгоджував із нею про зміну істотних умов праці та переведення на іншу роботу.

Апеляційним судом не враховано, що нова посада передбачала інші посадові обов`язки, а також знаходилася в іншій місцевості, за іншою адресою. Крім того, судом взагалі не надана оцінка тому, що, крім іншого, перевівши її на іншу посаду, відповідач зменшив заробітну плату. На жодну із цих змін вона згоди не давала, тому її переведення було незаконним.

Посилається на відповідну практику Верховного Суду.

Також вказує на те, що суд першої інстанції здійснив неправильний розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не врахувавши нараховані їй квартальну та адміністративну премії.

Щодо відзиву на касаційну скаргу

У липні 2024 року ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує про те, що викладені в ній доводи не спростовують правильність висновків апеляційного суду, який повно та всебічно дослідив обставини справи, ухваливши законне та обґрунтоване судове рішення, яке просить залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 41-43 постанови від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184цс20), у пунктах 20-22 постанови від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (провадження № 14-31цс22), колегія суддів залишає без розгляду подані позивачем 27 вересня 2024 року заперечення на відзив, оскільки такі не передбачені нормами ЦПК України на стадії касаційного провадження, а по суті є штучним поданням доповнень до касаційної скарги поза межами визначеного процесуального строку.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2024 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

11 липня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 грудня 2009 року між ТОВ «Самсунг Електронікс Україна компані» та ОСОБА_2 (після укладення шлюбу ОСОБА_3 ) було укладено трудовий договір № 2К9020, згідно якого працівник наймається на посаду менеджера з податків та зборів, із заробітною платою 18 000 грн

Наказом № 98-к «По особовому складу» ОСОБА_2 з 01 вересня 2009 року прийнято на посаду менеджера з податків та зборів.

01 березня 2011 року № 2К9020 між сторонами було укладено додаткову угоду до трудового договору від 01 грудня 2009 року згідно з якою пункт 3.1 статті 3 викладено у новій редакції, а саме щодо розміру щомісячної заробітної плати, яка визначена у сумі 27 504 грн.

01 березня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду до трудового договору від 01 грудня 2009 року, згідно з якої пункт 3.1 статті 3 викладено у новій редакції, а саме щодо розміру щомісячної заробітної плати, яка визначена у сумі 30 804 грн.

01 серпня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду до трудового договору, згідно якої внесені зміни до трудового договору, доповнено пункт 1.2 статті 1 положенням наступного змісту: з 01 серпня 2012 року працівник переведений на посаду керівника відділу податкового контролю.

Наказом від 01 травня 2015 року № 0 позивача переведено на посаду керівника групи фінансового менеджменту.

Згідно з наказом від 29 серпня 2019 року № 8-п позивачу, керівнику групи фінансового менеджменту, надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 29 серпня 2019 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом від 16 листопада 2021 року № 182/к/тр перервано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у зв`язку з виходом на роботу.

Того самого дня, 16 листопада 2021 року, відповідачем було видано наказ № 184/к/тр «Про переміщення». Із змістом наказу позивача було ознайомлено під час її виходу на роботу після припинення відпустки по догляду за дитиною. Позивач висловила свою незгоду зі змістом наказу та просила відповідача скасувати його.

З огляду на зміст наказу, ОСОБА_1 переміщено з відділу бізнес підтримки Адміністративного департаменту до відділу запасних частин Департаменту сервісу, в межах спеціальності і кваліфікації, обумовлених трудовим договором, з графіком роботи з понеділка по п`ятницю по 8 годин на день, вихідними днями у суботу та неділю та з посадовим окладом 24 500 грн, зі здійсненням на підставі частини другої статті 114 КЗпП України доплати до попереднього середнього заробітку протягом двох місяців з дня переміщення. Встановлено наступні посадові обов`язки: контроль витрат, пов`язаних із функціонуванням та обслуговуванням складу запасних частин, перевірка вiдповiдних документів постачальників на відповідність вимогам бухгалтерського, податкового законодавства та внутрішніх політик компанії (особисте підписання документiв вiд постачальників); контроль супутніх складських витрат та перевірка відповідних документів постачальникiв на вiдповiднiсть вимогам бухгалтерського, податкового законодавства та внутрішніх політик компанії (особисте підписання документів від сервісних постачальників та внесення їх до відповідних внутрішніх систем компанії (Finance-Hub)); контроль тендерного процесу/виключень з нього (перевірка того, чи надаються послуги сервісним постачальником в рамках тендерної пропозиції, відповідності фактичної вартості товарів (послуг) сумi тендеру, відсутності порушень в застосуванні виключень тендерної процедури); участь в періодичних інвентаризаціях складу запасних частин (перевірка дотримання правил та процедур компанії підрядною організацією під час проведення інвентаризації); бухгалтерський супровід повернень товарів від покупців з технічних причин (контроль документів на повернення на відповідність вимогам бухгалтерського, податкового законодавства та внутрішніх політик компанії); бухгалтерський супровід повернень товарів від покупців інтернет-магазину (контроль документів на повернення на вiдвiднiсть вимогам бухгалтерського, податкового законодавства та внутрішніх політик компанії).

У зв`язку з переміщенням, з метою оперативного виконання покладених обов`язків, надано робоче місце в офісному приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 7 «Д».

21 листопада 2021 року позивачем було здійснено спробу повторного виходу на роботу за попереднім місцезнаходженням робочого місця - без урахування положень Наказу та нової адреси структурного підрозділу, до якого було здійснено переміщення працівника згідно із наказом. Подальших виходів позивача на робоче місце не зафіксовано.

Наказом від 31 березня 2022 року № 532/к/тр призупинено дію трудового договору ОСОБА_1 з 31 березня 2022 року до відновлення можливості надання роботи або до завершення воєнного стану.

Трудові відносини були припинені між ОСОБА_1 та ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» наказом від 21 листопада 2022 року № 566/к/т з 14 листопада 2022 року на підставі частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

Наказом товариства «Про скасування наказу «Про переміщення ОСОБА_1 » від 16 листопада 2021 року № 184/к/тр» від 21 листопада 2022 року № 567/1/к/тр, враховуючи наказ від 14 листопада 2022 року № 566/к/тр «Про звільнення ОСОБА_4 », скасовано наказ «Про переміщення ОСОБА_1 » від 16 листопада 2021 року № 184/к/тр».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 308/12945/17, від 25 червня 2020 року у справі № 202/4016/18, від 05 серпня 2020 року у справі № 205/1312/17 (провадження № 61-5418св19), від 26 серпня 2021 року у справі № 607/14453/20, від 31 серпня 2022 року у справі № 840/4029/18, 20 вересня 2023 року у справі № 442/4475/22 (провадження № 61-8086св23) та від 25 жовтня 2023 року у справі № 209/2875/21 (провадження № 61-1798св23), що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 -- адвоката Усовича О. І., підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно із частиною першою статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Відповідно до частини першої статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених законодавством.

У пункті 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що згідно зі статтею 32 КЗпП України переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором.

Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці.

Однак переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва.

Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Поняття «переміщення» у цій нормі застосовується у судовій практиці у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Вона передбачає у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, зміну: робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи); структурного підрозділу у тій самій місцевості; роботи на іншому механізмі або агрегаті.

Переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника.

Виходячи зі змісту частини третьої статті 32 КЗпП України, зміна істотних умов праці включає зміну системи та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших. Перелік істотних умов праці не є вичерпним.

Про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці (частина третя статті 32 КЗпП України).

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (частина четверта статті 32 КЗпП України).

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, належно не перевіри доводів позивача про те, що нова посада, на яку її було переміщено відповідачем, передбачала значну зміну істотних умов праці, зокрема, інші посадові обов`язки, зменшувалася заробітна плата.

Перевіряючи вказані доводи позивача, суд апеляційної інстанції надав оцінку лише таким істотним умовам праці, як посадові обов`язки та характер праці. У той же час, апеляційний суд взагалі не надав жодної правової оцінки зміні заробітної плати працівника, що безумовно є зміною істотних умов праці, що є порушенням підпункту в) пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України, згідно з яким постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Посилання апеляційного суду на те, що в наказі роботодавця було передбачено доплату до середнього заробітку протягом двох місяців з дня переміщення не свідчить про дотримання ним процедури як переведення, так і переміщення працівника. Більш того, указане не має правового значення для вирішення заявлених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості під час розгляду справи в касаційному порядку встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, суд апеляційної інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, то усунути вказані недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду неможливо, тому справу необхідно передати на новий розгляд до апеляційного суду.

При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції необхідно звернути увагу на вище вказане, надати оцінку можливості поновлення працівника на посаді за наявності наказу про звільнення, прийнятого у ході розгляду справи з підстав, які не є предметом розгляду у цій справі, а також надати правову оцінку викладеним у касаційній скарзі ОСОБА_1 доводам щодо неправильного розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу через неврахування нарахованих квартальних та адміністративних премій та якими нормативно-правовими актами це передбачено.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Усовичем Олександром Івановичем, задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 26 березня 2024 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. Ю. Гулейков Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець