Справа № 345/412/25
Провадження № 2/345/470/2025
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04.02.2025 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Гапоненко Р.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про виплату заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Розглянувши подані матеріали, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, виходячи з наступного.

Позивачка просить суд встановити факт про те, що вона знаходилась у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , де у період з 12.09.2022 по 07.11.2022 працювала на посаді маляра-штукатура.

Відповідно до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.Тобто, за подання позовної заяви у 2025 році судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2025 року.

Доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, позивачкою не надано.

Разом з тим, позивачка ОСОБА_1 в позовній заяві просить звільнити її від сплати судового збору проте не зазначає на яких підставах ґрунтується дана вимога.

Згідно з ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з ч. 2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, а саме : 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

При цьому, відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зіст. 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Проте, жодних доказів на підтвердження наведених підстав для звільнення від сплати судового збору до позовної заяви позивачка не долучила.

Крім цього, відсутні підстави для віднесення позивачки за суб`єктним складом до жодної категорії, визначеної п. 2 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» , оскільки жодних доказів цьому суду не представлено.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду.

Відповідно до ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на зазначене, для встановлення ставки судового збору за подання позовної заяви необхідно звернутись до положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік. Відповідно до ст. 7 зазначеного закону, з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень.

Позивачем має бути сплачений судовий збір за позовну вимогу щодо встановлення факту про те, що вона знаходилась у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , де у період з 12.09.2022 по 07.11.2022 працювала на посаді маляра-штукатура у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 1211,20 грн. на відповідний рахунок (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету:22030106).

Ще однією позовною вимогою ОСОБА_1 просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь заробітну плату у сумі 14000 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем не в повній мірі виконано вказані вимоги.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Предметом цього спору, є недоплачена заробітна плата за період з 12.09.2022 по 07.11.2022. Позивач звернувся до суду з позовом 30.01.2025. В позовній заяві вказує, що враховуючи очікування, що спір вирішиться у позасудовому порядку, вважає строк звернення до суду не пропущеним. З огляду на це, позивачу необхідно обґрунтувати дотримання вказаних вище строків для звернення до суду з даним позовом.

Крім того, в позовній заяві позивач зазначила, що вона працювала у відповідача на посаді маляра-штукатура та просить суд встановити цей факт. Однак в порушення вимог п.4-5 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено належний спосіб захисту своїх прав та інтересів та викладено обставини без зазначення доказів, що позивач має фах маляра-штукатура.

Вказані недоліки заяви унеможливлюють відкриття провадження по справі.

Статтею 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Аналізуючи викладене, у відповідності до вимог ч.1 ст. 185 ЦПК України, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, а позивачу надати строк для усунення її недоліків, викладених вище. Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ч. 1, 3ст. 136, 175,177,185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про виплату заробітної плати - залишити без руху.

Надати позивачу строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, вона вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: