Справа № 583/5882/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м.Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Соколової Н.О.,

з участю секретаря судового засідання Верби Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 в м. Охтирка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2024 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитними договорами №201 від 13.10.2020, №501 від 15.12.2020 та №801 від 19.05.2021 у сумі 50058,67 грн, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

При зверненні до суду представник позивача свої вимоги мотивував тим, що між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 13.10.2020 кредитний договір № 201, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 10000 грн.; 15.12.2020 кредитний договір № 501, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 10000 грн.; 19.05.2021 кредитний договір № 801, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 20000 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.09.2024 склала: по кредитному договору від 13.10.2020 № 201 - 10555.19 грн, з яких: 5367.03 грн. заборгованість за кредитом; 1.16 грн заборгованість процентами; 5187 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 15.12.2020 № 501- 10645.31 грн, з яких: 6158.86 грн. заборгованість за кредитом; 1.45 грн заборгованість процентами; 4485 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 19.05.2021 № 801- 28858.17 грн, з яких: 15854.51 грн заборгованість за кредитом; 4 грн заборгованість процентами; 12999.66 грн заборгованість за комісією;

Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 09.09.2024 склала 50058,67 гривень. Позивач направляв письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Також представник позивача вказав, що відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 201 від 13.10.2020, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, а тому наполягає на правомірності позовних вимог до відповідача по стягненню комісії, що є законним і відповідає чинному законодавству, і просить суд задовольнити позовні вимоги щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості з відповідача в повному обсязі.

Крім того зазначив про те, що строк позовної давності не пропущений, пославшись на дію карантину на території України та дію воєнного стану.

29.11.2024 провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

23.12.2024 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка вказала, що позов визнає частково в сумі 17913, 01 грн: 17906, 40 грн заборгованість за сумою кредиту (тіло) та 6,61 грн заборгованість за процентами та зазначила таке.

Також зазначила, що не можна розцінювати як погодження умов кредитного договору інформацію, зазначену в «Паспорті споживчого кредиту», яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту). Вказана інформація, на думку відповідачки, є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). З огляду на ці норми закону, вважає, що паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Отже вважає, що паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частиною кредитного договору.

Крім того відповідачка у відзиві вказала, що надані позивачем роздруківки Публічних пропозицій АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакціях, що діють з 12.08.2020 року та з 15.03.2021 року, не можуть бути належними доказами у справі, та не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки вказані публічні пропозиції не містять підпису відповідача, при цьому, їх зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У відзиві відповідачка заперечувала і щодо нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості, зазначивши, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Крім того, відповідачка вказала, що згідно з розрахунком суми заборгованості відповідача по комісії за кредитним договором № 201 від 13.10.2020, станом на 09.09.2024 (включно), який наданий позивачем, відповідач здійснював погашення комісій у період з 13.11.2020 по 13.09.2021 (включно): 11 (одинадцять) платежів в розмірі 399,00 грн кожен, на загальну суму 4389,00 гривень. В той же час, позивач зазначає про наявність заборгованості по комісії - 5187,00 гривень. Згідно з розрахунком суми заборгованості відповідача по комісії за кредитним договором № 501 від 15.12.2020, станом на 09.09.2024 (включно), який наданий позивачем, відповідач здійснював погашення комісій у період з 15.01.2021 по 15.09.2021 (включно): 9 (дев`ять) платежів в розмірі 299,00 грн кожен на загальну суму 2691,00 гривень. В той же час, позивач зазначає про наявність заборгованість по комісії - 4485,00 гривень. Згідно з розрахунком суми заборгованості відповідача по комісії за Кредитним договором № 801 від 19.05.2021, станом на 09.09.2024 (включно), який наданий позивачем, відповідач здійснював погашення комісій у період з 19.06.2021 по 19.08.2021 (включно): 3 (три) платежі в розмірі 798,00 грн кожен на загальну суму 2394,00 гривень. В той же час, позивач зазначає про наявність заборгованість по комісії 12999,66 гривень. Вважає, що оскільки доведено, що умова щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, а така заборгованість стягненню з відповідача не підлягає, слід відмовити позивачу у стягненні з відповідача заборгованості за комісією по кожному «Договору», а сплачену відповідачем комісію зарахувати як погашення суми кредиту (тіла). Тому на її думку, по кожному договору: за Кредитним договором № 201 від 13.10.2020 слід відмовити у стягненні з відповідача комісії у розмірі 5187,00 гривень, а сплачену відповідачем комісію у розмірі 4389,00 гривень зарахувати у погашення суми кредиту (тіла), зменшивши таким чином заборгованість по сумі кредиту до 978,03 гривень (5367,03 4389,00), заборгованість за процентами у розмірі 1,16 гривень залишити без змін; за Кредитним договором № 501 від 15.12.2020 слід відмовити у стягненні з відповідача комісії у розмірі 4485,00 гривень, а сплачену відповідачем комісію у розмірі 2691,00 гривень зарахувати у погашення суми кредиту (тіла), зменшивши таким чином заборгованість по сумі кредиту до 3467,86 гривень (6158,86 2691,00), заборгованість за процентами у розмірі 1,45 гривень залишити без змін; за Кредитним договором № 801 від 19.05.2021р. слід відмовити у стягненні з Відповідача комісії у розмірі 12999,66 гривень, а сплачену Відповідачем комісію у розмірі 2394,00 гривень зарахувати у погашення суми кредиту (тіла), зменшивши таким чином заборгованість по сумі кредиту до 13460,51 гривень (15854,51 2394,00), заборгованість за процентами у розмірі 4,00 гривень залишити без змін. Таким чином, на думку відповідачки, її заборгованість перед позивачем становить: за Кредитним договором № 201 від 13.10.2020р. заборгованість за сумою кредиту 978,03 грн, заборгованість по процентам 1,16 грн; за Кредитним договором № 501 від 15.12.2020 заборгованість за сумою кредиту 3467,86 грн, заборгованість по процентам 1,45 грн; за Кредитним договором № 801 від 19.05.2021 заборгованість за сумою кредиту 13460,51 грн, заборгованість по процентам 4,00 грн, а разом 17913,01 грн, з яких: - 17906,40 грн заборгованість за сумою кредиту (тіло); - 6,61 грн заборгованість по процентам. В решті позовних вимог вважає, що слід відмовити.

08.01.2025 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача,в якій він не погоджується із доводами відповідачки, викладеними у відзиві на позовну заяву.

Так представник позивача вказує, що між банком і відповідачем було укладено у письмовій формі договір, згідно якого відповідач отримав кредит. Відповідач зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредити в порядку та строки, обумовлені договором. Кредит наданий, а договір укладений шляхом підписання Заяви, яка містить усі суттєві умові, притаманні кредитному договору, згідно ЦК України. Окрім того, відповідач, поряд із Заявою, підписав «Паспорт споживчого кредиту». Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит паспорт споживчого кредиту був підписаний до моменту підписання відповідачем Заяви. Мета підписання Паспорту - ознайомлення відповідача з детальними умовами кредитування. Паспорт споживчого кредиту був наданий відповідачу на ознайомлення і підписання на виконання вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наданими у якості доказів матеріалами заявою, платіжною інструкцією, виписками по рахунку, паспортом споживчого кредиту, розрахунком заборгованості.

Щодо розрахунку заборгованості, то представник позивача вказав, що розрахунок має табличну форму та містить детальну інформацію відносно: - графіку повернення тіла кредиту та процентів з розбивкою на суми та конкретні календарні дати; - відомості щодо фактичної суми погашення відповідачем кредиту з розбивкою на суми та конкретні календарні дати; - залишок непогашеної суми за кожним платежем. Жодним нормативним актом, у тому числі нормативно-правовими актами НБУ не затверджений зразок документу «Розрахунок заборгованості». Розробка такого роду документу віднесена до компетенції кожної банківської установи. Наданий відповідачу та суду розрахунок заборгованості є формою, встановленою банком, мета якого фіксування кредитної заборгованості клієнта-боржника з метою надання до суду при ініціюванні судового провадження.

Також вказує, що виписка з особового рахунку відповідача є належним та допустимим доказом щодо надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використанням таких кошів клієнтом, нарахування банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором. Виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Крім того зазначив, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У ст. 629 ЦК України закріплений принцип «обов`язковості договору». Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Відповідно до п. 7 Заяв про приєднання до ДКБО спосіб надання кредитів на загальні споживчі цілі є банківський переказ, переказ на рахунок в АТ ПУМБ. При обранні способу надання Споживчого кредиту на загальні споживчі цілі шляхом банківського переказу, підписуючи цю заяву, відповідач уповноважив банк здійснити переказ суми Споживчого кредиту з цільовим призначенням на загальні споживчі цілі за реквізитами, зазначеними при визначенні способу надання Споживчого кредиту на загальні споживчі цілі. Відповідно до п. 5.4 ДКБО датою надання Споживчого кредиту є дата списання коштів у сумі Споживчого кредиту з позичкового рахунку, який відкривається банком для обліку операції з надання клієнту Споживчого кредиту.

Зазначає, що копії платіжних інструкцій, наявних в матеріалах справи, є первинними документами, які підтверджують зарахування банком суми позики відповідачу.

Також вказав, що відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу не отримання кредитних коштів, більше того, майже з моменту укладення кредитного договору порушує умови та не повертає кредит в установлені договором строки та розміри.

Щодо стягнення комісії представник відповідача зазначив таке. Умовами договору передбачено сплату відсотків за користування кредитом, а також комісії банку за обслуговування кредитної заборгованості. Застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору), а саме, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування"(в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Вважає, що за змістом відзиву відповідач намагається ввести суд в оману щодо його необізнаності умов та строків кредитування, що спростовується змістом самої Заяви на приєднання до ДКБО, а, по друге, здійснюючи фактичне користування кредитними коштами протягом 6 років, не заявляючи про будь які незгоди чи заперечення проти умов кредитування, відповідач поводить себе недобросовісно та намагається нанести позивачу збитки.

Тому, з огляду на викладене, вважає відзив відповідача є безпідставним та необґрунтованим, а доводи, зазначені за його змістом, такими, що не заслуговують на увагу суду. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не прибув, письмово в позові просив про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, врахувати доводи, вказані у відзиві, проти позовних вимог в частині стягнення комісії заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого.

Встановлено, що 13.10.2020 ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №4201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, 15.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та 19.05.2021 ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( а.с. 7-10).

За умовами кредитного договору № 201 від 13.10.2020 позичальнику видано кредит в сумі 10000 грн, строк кредиту 24 місяці, реальна річна процентна ставка складає 107, 1138%, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99% ( а.с.7).

За умовами кредитного договору № 501 від 15.12.2020, позичальнику видано кредит в сумі 10000 грн, строк кредиту 24 місяці, реальна річна процентна ставка складає 77, 0411%, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,99% ( а.с.8).

За умовами кредитний договору № 801 від 19.05.2021, позичальнику видано кредит в сумі 20000 грн, строк кредиту 24 місяці, реальна річна процентна ставка складає 106, 674%, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99% ( а.с.9-10).

Зазначене також підтверджується паспортами споживчого кредиту до вказаних вище заяв.

Перерахування кредитних коштів на рахунки, відкриті позивачем на ім`я ОСОБА_1 , підтверджується платіжними інструкція від 13.10.2020, 15.12.2020, 19.05.2021 ( а.с. 18 зворот 19) .

Відповідачка взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитними договорами не виконує, термін сплати коштів порушено.

09.09.2024 року АТ «ПУМБ» на адресу ОСОБА_1 надіслано письмову вимогу (повідомлення) про виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості по кредитними договорам №201, №501 та №801 в загальному розмірі 50058, 67 грн ( а.с. 25-27).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захисту шляхом примусового виконання грошового зобов`язання.

Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків по кредитним договорам, зокрема:

1. кредитному договору №201 від 13.10.2020, заборгованість ОСОБА_1 станом на 09.09.2024 становить 10555, 19 грн, з якої: - 5367, 03 грн заборгованість по тілу кредиту; - 1,16 грн заборгованість по процентах; - 5187 грн заборгованість по комісії; 2. кредитному договору №501 від 15.12.2020 заборгованість ОСОБА_1 станом на 09.09.2024 становить 10645, 31 грн, з якої: - 6158, 86 грн заборгованість по тілу кредиту; - 1,45 грн заборгованість по процентах; - 4485 грн заборгованість по комісії; 3. кредитному договору №801 від 19.05.2021 заборгованість ОСОБА_1 станом на 09.09.2024 становить 28858,17 грн, з якої: - 15854, 51 грн заборгованість по тілу кредиту; - 4 грн заборгованість по процентах; - 12999,66 грн заборгованість по комісії.

Щодо розрахунку заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по процентах відповідачки перед позивачем, у суду сумніви відсутні, суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем, який є повним і зрозумілим. На думку суду пред`явлений позов в цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

В задоволенні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за вищевказаними кредитними договорами, суд вважає, що необхідно відмовити, виходячи з такого.

У матеріалах справи наявна копія публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 12 серпня 2020 року) затверджена рішенням правління ПАТ «ПУМБ» (а.с.12-24).

Відповідно до пункту 5.7. частини 5 «Умови надання споживчого кредиту», Розділу II «Послуги банку» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб проценти за користування споживчим кредитом та комісії встановлюються у фіксованому розмірі і підлягають сплаті клієнтом з урахуванням наступного.

Пункт 5.7.3. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахункове-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаного в заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій частині 5 розділу II цього договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів.

10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Законом України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 (провадження № 61-18751св21) вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів існування, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У кредитних договорах від 13.10.2020, 15.12.2020, 19.05.2021 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

До вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2023 року у справі №181/384/21 при розгляді справи за аналогічних правовідносин.

Згідно п.п.4.2.11 ч.4 «Загальні права сторін», Розділу I «Загальні засади» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб банк має право контактувати з клієнтами, використовуючи доступні канали зв`язку: сервіс «SMS-банкінг», система «Інтернет банкінг», поштова розсилка, повідомлення електронною поштою, SMS-повідомлення, повідомлення у/на банкоматах та платіжних терміналах/пристроях, на квитанціях (чеках, сліпах тощо), розміщуючи інформацію та/або повідомлення на Свйті Банку тощо.

Відповідно до п.п.5.2.5., ч.5 «Загальні обов`зки сторін», Розділу I «Загальні засади» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб банк зобов`язаний забезпечити консультацію та прийом усних звернень за телефонами центру обслуговування клієнтів банку у разі виникнення питань з обслуговування карткового рахунку та користування карткою.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) та від 13 липня 2022 року у справі 363/1834/17 (провадження №14-53цс21).

Тому суд дійшов висновку, що встановлення комісії за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки не зрозуміло, які саме послуги надавались відповідачу, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць, аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21).

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з доводами відповідачки, викладеними у відзиві, щодо неправомірності нарахування комісії, а тому позов підлягає частковому задоволенню в сумі 27387, 01 грн.

В той же час, суд не погоджується з позицією відповідачки про зарахування сплаченої нею суми комісії в погашення заборгованості за тілом кредиту, оскільки такі кошти сплачувалися нею добровільно, своїм правом на пред`явлення зустрічного позову щодо повернення вказаних коштів відповідач не скористалася. Також не довела суду правильність власного розрахунку, тому в даному випадку суд не бере її доводи до уваги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом на 54,7% від заявлених вимог, то судовий збір підлягає стягненню в такій же частці на суму 1325,05 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 279, 280 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитними договорами в сумі 27387, 01 грн, а також судовий збір в сумі 1325,05 грн, а всього 28712, 06 грн (двадцять вісім тисяч сімсот дванадцять) гривень 06 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», ЄДРПОУ 14282829, адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Наталія СОКОЛОВА