МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Номер провадження № 2о/521/52/25
УХВАЛА

23 січня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали заяви окремого провадження

заявник : ОСОБА_1

заінтересована особи : Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

предмет заяви : встановлення факту неправильності в актовому записі про народження

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала вищевказана справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права.

Поряд із тим, в судові засідання, призначені на 24.10.2024 та 23.01.2025 заявник повторно не з`явився.

Про дату, час і місце судових засідань заявник повідомлявся судовими повістками -повідомленнями, на номер телефону, який був ним зазначений у своїй заяві.

SMS повідомлення які були отримані заявником 30.07.2024 о 8:36:25 та 24.10.2024 о 11:26:44, що підтверджується довідками суду про доставку SMS.

Заяв про розгляд справи за його відсутності заявник не подавав.

Відповідно до статті 44 ЦПК України зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано.

Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання ним процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

У рішенні по справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив «:…. саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні».

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, суд ухвалою залишає позовну заяву без розгляду.

Так, законодавець встановив особливий порядок наслідок (санкцію) неявки позивача.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду суд не бере до уваги поважність причини повторної неявки в судове засідання позивача у справі.

Процесуальний закон щодо наслідків неявки позивача у судові засідання є зрозумілим і передбачуваним для нього, щодо його застосування існує усталена судова практика.

Суд не враховує кількість томів справи, зібрані докази, складність справи, оскільки вказані обставини не можуть мати процесуального значення для застосування статті 257 ЦПК України, не дисциплінують учасників справи, ставлять позивачів у пріоритетне положення при тому, що порядок залишення позовної заяви без розгляду у даному випадку чітко врегульований процесуальним законом.

Такі вимоги процесуального закону узгоджуються із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства», «Круз проти Польщі», «Пономарьов проти України».

У вказаних рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним.

Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Зазначені вимоги процесуального закону застосовуються судом і до заяв окремого провадження.

Оскільки заявник, будучи належно повідомленим про розгляд своєї справи, в судове засідання повторно не з`явився та заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, заяву підлягає залишенню без розгляду в порядку п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, що не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду на загальних підставах, визначених процесуальним законом.

Керуючись ст. 44, п.3 ч.1 ст. 257, ст. 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст.ст. 354, 355 ЦПК України: Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали направити учасникам справи.

Суддя Світлана МАРКАРОВА

Повний текст ухвали виготовлений 30.01.2025

23.01.25