Справа № 333/6876/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого-судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко Олени Сергіївни, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

за участі:

державного виконавця Рибалко О.С.,

в с т а н о в и в :

До суду звернулась державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко О.С. з поданням щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї на підставі виконавчого листа №333/6876/23, виданого 18.06.2024 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження №75422543 з примусового виконання виконавчого листа у справі №333/6876/23, виданого 18.06.2024 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 06 лютого 2007 року у сумі 32768 /тридцять дві тисячі сімсот шістдесят вісім/ доларів США 97 центів.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити: 22.01.2025 згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта майно належне боржнику на праві власності відсутнє; згідно останньої відповіді ПФ боржник не працює, але отримує пенсію; згідно останньої відповіді ДФС встановлено, що розрахункові рахунки в установах банків зареєстровані за боржником наявні але кошти на таких рахунках відсутні, інформація про джерела доходу відсутня; згідно останньої відповіді МВС транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Виконавцем неодноразово на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явилась, про причини неявки не повідомила виконавця. Також державним виконавцем неодноразово були здійснені виходи за місцем реєстрації(перебування) боржника про що складені відповідні акти(копії додаються).

ОСОБА_1 одержує дохід, а саме пенсію в ПФУ, однак кошти по рішенню суду не сплачує.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України 22.01.2025 повідомлено про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , неодноразово перетинала державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 21.01.2025, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , дата видачі - 11.07.2016, терміном дії до 11.07.2026 року.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

З наведених підстав виконавець звернулась з вказаним поданням та просить його задовольнити.

В судовому засіданні державний виконавець підтримала своє клопотання, просила задовольнити. Суду пояснила, що 27.01.2025 року ОСОБА_1 з`явилась до виконавчої служби (поліція зупинила по розшуку), та зазначила, що не знала про наявність виконавчого провадження та 30.01.2025 року частково ознайомилась з матеріалами проваджень. Вказала, що тоді ж ОСОБА_1 було повідомлено про наявність подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон. Виконавець надала суду копії пояснень, заяви від 27.01.2025 ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи в сукупності, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні в Комунарському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №75422543 з примусового виконання виконавчого листа у справі №333/6876/23, виданого 18.06.2024 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 06 лютого 2007 року у сумі 32768 /тридцять дві тисячі сімсот шістдесят вісім/ доларів США 97 центів.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавцем 01.07.2024 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як вказано в поданні, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Тож законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим підлягає з`ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов`язання, або невиконання зумовлено об`єктивними причинами.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (дія непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак суду не надано підтверджень направлення державним виконавцем боржнику даної копії постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або отримання вказаної постанови боржником. Тому суд вважає, що подання державного виконавця на час його подання не містить доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження. Крім того, як матеріали цивільної справи, так і матеріали подання державного виконавця взагалі не містять відомостей, що ОСОБА_1 взагалі знала про винесення заочного рішення про стягнення з неї коштів на час його подання .

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що боржник отримував виклики про необхідність його явки до відділу державної виконавчої служби, що свідчить про те, що боржник за виконавчим провадженням не був обізнаний про його існування на час звернення виконавця до суду та не міг свідомо ухилятися від виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, тільки 30.01.2025 року, тобто після звернення виконавця із даним поданням, ОСОБА_1 лише ознайомилась з матеріалами виконавчих проваджень та дізналась про наявність боргу, що свідчить, про те, що подання виконавця подано передчасно.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. До того ж, особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Крім того, у відповідності до вимог чинного законодавства України, юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені не у зв`язку з наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Як зазначено вище, у поданні не вказані підстави та докази того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє відділ державної виконавчої служби правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

У зв`язку з викладеним саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Також, суд враховує, що свобода пересування гарантована ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При цьому, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб (ч.3).

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009, Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що подання державного виконавця обґрунтоване лише перебуванням ОСОБА_1 у статусі боржника у виконавчому провадженні, а також фактом наявності заборгованості за виконавчим листом. Судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України. Державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Отже, наявність лише невиконаного зобов`язання не може бути підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон, а подання на даному етапі є передчасним, за відсутності доказів обізнаності боржника щодо виконавчого провадження.

Керуючись ст. 33 Конституції України,ст. 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рибалко Олени Сергіївни, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Ковальова