У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 634/1351/24

Провадження № 2-о/634/8/25

"05" лютого 2025 р. сел. Сахновщина Харківської області

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Зимовського О.С.,

за участю секретаря Литвиненко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Сахновщина, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт належності йому архівної довідки від 22.11.2024 № 363 01-13 виданої КУ «Трудовий архів Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що встановлення даного факту йому потрібно для призначення пенсії по інвалідності. Рішенням № 78 від 28.11.2024 року Головного управління ПФУ в Луганській області йому було відмовлено у призначені пенсії по інвалідності, оскільки не зараховано періоди роботи з 1995 по 10.02.2000 року у КСП ім. Свердлова, так як у долученій архівній довідці від 22.11.2024 № 363/01-13 виданої КУ «Трудовий архів Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області» по батькові зазначено скорочено «Вол», що не відповідає паспортним даним заявника, не зазначено що на підприємстві з таким прізвищем , ім`ям та по батькові працювала одна особа.

Заявник у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у судове засідання не з`явилася, надала відзив в якому просила закрити провадження у даній справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Розгляд справи просить провести за її відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

25.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням № 78 від 28.11.2024 року Головного управління ПФУ в Луганській області ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії по інвалідності, так як не зараховано періоди роботи з 1995 по 10.02.2000 року у КСП ім. Свердлова, в запису про прийняття на роботу відсутня дата прийому на роботу, номер і дата наказу про прийняття на роботу з 11.02.2000 року по 01.12.2000 року, оскільки відсутні відомості про роботу в Реєстрі. В долученій архівній довідці від 22.11.2024 № 363/01-13 виданої КУ «Трудовий архів Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області» по батькові зазначено скорочено «Вол», що не відповідає паспортним даним заявника, не зазначено що на підприємстві з таким прізвищем, ім`ям та по батькові працювала одна особа та в підставі видачі довідки відсутні накази про прийняття на звільнення з роботи.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ч.2 ст.293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі №644/6785/18, зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року №58 ї (далі - Інструкція), визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.

Пунктом 2.13. Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відтак законодавством передбачено встановлення факту належності особі трудової книжки, як основного документа, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку, а не інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 290/412/17.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Такий висновок ґрунтується на тому, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов роботодавець зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє (або вчиняє їх неправомірно), це може стати предметом судової перевірки.

Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок) у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Цим Порядком також визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого, надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу ІІ - п.4.2.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати п.4.7 Порядку.

Заявником отримано відмову в зарахуванні трудового стажу та роз`яснено право оскаржити рішення територіального органу Пенсійного фонду до адміністративного суду в порядку Кодексу адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що вимога заявника у цій справі пов`язана з доведенням наявності у нього підстав для призначення пенсії і не пов`язана з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, заявлена саме у зв`язку з відмовою Пенсійного фонду у призначенні пенсії.

Приписами ч.1 ст. 5 КАС України регламентовано право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, Пенсійний фонд України є спеціально уповноваженим суб`єктом на призначення, перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку, яку має на меті отримати ОСОБА_1 у разі доведення факту належності йому правовстановлюючого документа про трудову діяльність.

Прикметно, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у своєму рішенні від 28.11.2024 року, фактично відмовляє ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду трудової діяльності з 1995 року по 10.02.2000 року.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 08 листопада 2019 року у справі №161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі №370/2598/16-ц, від 30 січня 2020 року у справі №287/167/18-ц, від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21), які підлягають застосуванню до спірних правовідносин у силу ч.4 ст.263 ЦПК України.

Відтак, з урахуванням викладених обставин, суд констатує, що між ОСОБА_1 та уповноваженим органом Пенсійного фонду України виник спір, який за предметом та можливими правовими наслідками існує у сфері публічно-правових відносин (реалізації прав у сфері пенсійного забезпечення), у зв`язку з чим не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що з урахуванням визначених законом завдань цивільного судочинства, є недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим. Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь якого спору про право.

Крім того, учасниками справи не надано суду доказів вичерпання всіх можливостей використання позасудового порядку встановлення необхідного заявнику факту, зокрема підтвердження спірного стажу роботи органом Пенсійного фонду України на підставі показань свідків (п.2, 17 Порядку), адже ні з наданих ОСОБА_1 доказів ні з відзиву Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, не вбачається цієї обставини.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, провадження у цій справі за заявою ОСОБА_1 підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, з одночасним роз`ясненням заявнику про віднесення розгляду вказаної справи до юрисдикції адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 255, 256, 258-261, 293, 294, 315 ЦПК України, ст.ст. 4, 5, 19 КАС України, суд, -

постановив:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу закрити.

Роз`яснити заявникові право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: