КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №553/3440/24
Провадження № 2-з/552/5/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі Цимбалюк І.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м.Полтави заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Комаренко Оксани Валеріївни про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

03.02.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Комаренко О.В. звернулася до Київського районного суду м.Полтави із заявою про забезпечення позову, В заяві вказувала на те, що предметом позову є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення постійного графіку спілкування батька з дитиною, включаючи вихідні, святкові дні, день народження сторони та дитини, канікули. Спір у справі виник із сімейних правовідносин. З предмету та підстав позову слідує, що спір стосується забезпечення інтересів дітей, які є найвищою цінністю та їх пріоритетність визначена як на рівні національного так і міжнародного законодавства. Принцип забезпечення якнайкращих інтересів дитини є пріоритетним при вирішенні судами спорів по суті у справах, що стосуються інтересів дітей. З метою запобігання втрати емоційного контакту позивача з сином, подальшого погіршення між ними відносин на період розгляду справи до остаточного вирішення спору, вжиття вказаного заходу забезпечення позову є вкрай необхідним у даній справі, оскільки виконання рішення суду може бути ускладнено через втрату психоемоційного зв`язку. Ефективне виконання рішення суду, в разі задоволення позовної заяви, буде неможливим та спричинить примусове виконання рішення, що завдасть шкоди психологічному здоров`ю сина. З моменту подачі позову позивач не бачив сина вже більше пів року, не мав можливості спілкуватись навіть через телефонний зв`язок. Номер телефону у сина заблоковано. Позивач звертався до директора ліцею №10 ім. В.Г.Короленка Полтавської міської ради Олени Ткач, де навчається син, з метою отримання можливості спілкування з сином, проте було зазначено, що мати заборонила. Такі тривалі обставини можуть призвести до втрати емоційного зв`язку між батьком та дитиною, що в свою чергу ускладнить або зробить неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позову. У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способу участі батька у вихованні дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком, повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від спілкування та зустрічей із батьком. В зв`язку з чим, просила суд тимчасово, до винесення остаточного судового рішення у цивільній справі №553/3440/24 та з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, встановити графік спілкування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в третю та четверту суботу і неділю кожного місяця з можливість ночівлі у ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , спілкування телефонним зв`язком, вайбером ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тричі на тиждень не менше 40 хвилин в день і зобов`язати (встановити обов`язок) ОСОБА_3 не чинити перешкод.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову з наведених у ній підстав, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Про необхідність досягнення справедливого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

За змістом позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення постійного рафіку спілкування батька з дитиною, включно вихідні, святкові дні, день народження сторони та дитини, канікули.

Між тим, з заяви про забезпечення позову вбачається, що представник позивача просить встановити графік спілкування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в третю та четверту суботу і неділю кожного місяця з можливість ночівлі у ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , спілкування телефонним зв`язком, вайбером ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тричі на тиждень не менше 40 хвилин в день і зобов`язати (встановити обов`язок) ОСОБА_3 не чинити перешкод.

При цьому заявлені вимоги в заяві про забезпечення позову, фактично є предметом судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відтак, визначення місця та часу спілкування дитини з позивачем та зобов`язання фактично є вирішення спору про суті, що є недопустимим.

Також, стороною позивача по цій справі не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову за запропонованим ними способом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду саме у вказаній позовній заяві про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який представник позивачів просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заході, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Комаренко Оксани Валеріївни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя Турченко Т.В.