Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/84/25
Номер провадження2/711/618/25
РІШЕННЯ
29 січня 2025 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі головуючого судді Демчика Р.В., при секретарі Бутовській Д.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Небелиця Ростислав Васильович до Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про звільнення майна з-під арешту, третя особа: приватний нотаріус Черкаського нотаріального округу Левицька Руслана Валентинівна ,-
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Небелиця Р.В. звернулася до суду з позовом до Другого ВДВС у м.Черкаси ЦМУМЮ (м.Київ) про звільнення майна з-під арешту, третя особа: приватний нотаріус Черкаського нотаріального округу Левицька Р.В..
Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 . Після смерті чоловіка позивачка звернулася із заявою до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Р.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: на кв. АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 . Під час розгляду вказаної заяви було встановлено, що на вказану квартиру постановою Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції АА038473 від 03.06.2009 року накладено арешт. Відповідні відомості щодо такого арешту містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 404538698 від 20.11.2024). Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Р.В. від 20.11.2024 року в зв`язку з наявністю арешту відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно. З приводу знаття арешту з майна позивачка зверталася до Другого ВДВС у м.Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) із заявою від 04.09.2024. У відповідь на таке звернення відділ ДВС листом від 20.09.2024 року відмовив у знятті арешту, оскільки неможливо ідентифікувати виконавчий документ, під час виконання якого накладався арешт на майно, а також рекомендував звернутися до суду з відповідними вимогами. З метою ідентифікації виконавчого документу, під час виконання якого накладався арешт на майно, представник позивача направляв запит від 02.12.2024 року до КП «ЧООБТІ». У листі-відповіді від 04.12.2024 КП «ЧООБТІ» повідомило, що матеріали інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 не містять постанови Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції АА 038473 від 03.06.2009 року, а тому змога надати запитувану інформацію відсутня.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник Другого ВДВС у м.Черкаси ЦМУМЮ (м.Київ) скористався своїм правом надання відзиву, подавши його через систему Електронний суд 20.01.2025, відповідно до якого в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Небилиця Р.В. у судове засідання не з`явилися, адвокат та позивач подали до суду письмові заяву, в яких просили розглянути справу у їх відсутності, позов підтримали.
Представник відповідача Другого ВДВС у м.Черкаси ЦМУМЮ (м.Київ) в судове засідання не з`явилися.
Третя особа приватний нотаріус Левицька Р.В. в судове засідання не з`явилася. До початку розгляду справи подала заяву про слухання справи без її участі.
Враховуючи думку учасників справи та їхніх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Разом з тим стаття 16 ЦК України визначає способи захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, серед яких відсутній такий спосіб захисту, як скасування постановлених державним виконавцем в рамках виконавчого провадження постанов.
Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях
Матеріалами справи встановлено, що 19 березня 1998 року ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв в дав квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно з свідоцтвом про шлюб 18 вересня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №301.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Відповідно до Інформації державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкт нерухомого майна №404538698 від 20.11.2024, 16.07.2009 за №8886543 реєстратором: Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, зареєстровано арешт нерухомого майна, на підставі постанови АА №038473, 03.06.2009, Придніпровський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції, об`єкт обтяження квартира, адреса: АДРЕСА_2 .
Комунальне підприємство «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» листом від 04.12.2024 №804 повідомило, що на запит адвоката Небилиці Р.В. №01/12 від 02 грудня 2024 року повідомило, що в матеріалах інвентарної справи на квартиру АДРЕСА_1 , постанова Придніпровського ДВС Черкаського міського управління юстиції АА 038473 від 03.06.2009 оку відсутня. Додатково повідомлено, що КП «ЧООБТІ» до 01.01.2013 року в своїй роботі керувалось Тимчасовим положенням, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 за № 7/5, «Про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно». Відповідно до вищевказаного Тимчасового положення КП «ЧООБТІ» не було держателем Єдиного реєстру заборон, тобто КП «ЧООБТІ» не знімало і не накладало арешти у визначений законом порядок. Інформація про наявність або відсутність арештів на майно носило лише інформативний характер. У зв`язку зі спливом строку зберігання книги (відомості, панки) вхідної кореспонденції заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами та ВДВС, відповідно до Наказу №578/5 від 12.04.2012 «Про затвердження Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів» знищено.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) прийшла до висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.
Враховуючи правові підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, беручи до уваги те, що позов про зняття арешту з майна поданий спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності на майно у порядку спадкування, тому право позивача ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна боржника-спадкодавця ОСОБА_2 , що накладений на підставі постанови Придніпровського ВДВС ЧМУЮ №АА038473 від 03.06.2009.
Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.137,ст.141, ст.211, ст.259, ст.263, ст.279 ЦПК України, на підставі ст.391 ЦК України, суд ,-
Зняти арешт з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , що накладений на підставі Придніпровського відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції №АА038473 від 03.06.2009, реєстраційний номер обтяження 8886543.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р. В. Демчик