Справа № 591/2931/23
Провадження № 2/591/454/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Хроменко А.О.

представника позивача Коваленка О.І.

представників відповідачів Цимбала Б.П., Селяніної Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

ПрАТ «СУМБУД» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 та свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28, за умовами якого позивач продає, а відповідач придбає майнові права на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв.м.

Майнові права на об`єкт нерухомості полягають у праві набути право власності на нерухоме майно після введення в експлуатацію об`єкта будівництва.

Відповідно вимог п. 4.1, 4.2 договору ціна майнових прав на дату укладення цього договору складає 1346501,00 грн.

Сплата грошових коштів проводиться відповідачем в національній валюті України шляхом банківського переказу на поточний рахунок позивача або внесенням готівки в строк до 30 червня 2017 року.

За даними первинного та бухгалтерського обліку позивача грошові кошти на банківські рахунки та в касу ПАТ «СУМБУД» за договором купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28 не надходили.

В той же час згідно акту прийому-передачі квартир від 23 січня 2018 року відповідачка отримала від позивача двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

На момент подання позову відповідачка не виконала покладені на неї грошові зобов`язання, передбачені договором купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28, що спричинило утворення заборгованості перед позивачем в сумі 1346501,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь грошову заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28 в сумі 1346501,00 грн., втрати від інфляції в сумі 265172,46 грн., 3 проценти річних в сумі 121295,76 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 квітня 2023 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 15 червня 2023 року, о 09 год. 00 хв.

15 червня 2023 року протокольною ухвалою головуючого підготовче засідання відкладено до 25 липня 2023 року, 09 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою відповідачки, відсутністю відомостей про її належне сповіщення про дату та час розгляду справи.

25 липня 2023 року від представника відповідачки адвоката Цимбала Б.П. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Позивач вважає, що відповідачка має грошову заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав № 28 від 23 січня 2018 року в сумі 1346501,00 грн.

За змістом доданого до позову договору купівлі-продажу майнових прав № 28 від 23 січня 2018 року предметом договору є майнові права на нерухоме майно двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв. м. При цьому вищезазначені майнові права раніше, а саме: в 2016 році, вже були продані Позивачем (по договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року) громадянину ОСОБА_2 , який в подальшому, за участю позивача, відступив свої права по договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року відповідачці, на підставі договору відступлення права вимоги № 14 від 15 січня 2018 року.

В пункті 5 договору відступлення права вимоги № 14 від 15 січня 2019 року зазначено, що позивач підтверджує відсутність заперечень проти вимог відповідачки, як нового кредитора по договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року щодо передачі їй об`єкта нерухомості, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 90,13 кв.м. Таким чином позивач підтвердив наявність свого зобов`язання передати нерухоме майно та факт проведеного повного розрахунку за нього.

На виконання п. 8 договору відступлення права вимоги №14 від 15 січня 2018 року ОСОБА_3 провела повний розрахунок з ОСОБА_2 . З моменту укладення договору відступлення права вимоги № 14 відповідачка набула право вимагати від позивача після введення об`єкта будівництва в експлуатацію, передачі їй у власність об`єкта нерухомого майна, а саме, двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв. м.

Звертає увагу суду на те, що позивач, укладаючи з відповідачкою договір купівлі-продажу майнових прав № 28 від 23 січня 2018 року, продав позивачу майнові права, які і так належали відповідачці, і за які вона повністю провела розрахунки з попереднім власником майнових прав.

Договір № 28 від 23 січня 2018 року фактично дублює правовідносини, які виникли на підставі договору відступлення права вимоги № 14 від 15 січня 2018 року, укладеного за участю позивача. Необхідність підписання відповідачем саме договору купівлі-продажу № 28 від 23 січня 2018 року позивач пояснював формальністю, яка необхідна саме позивачу для спрощення процедури обліку проданих майнових прав та подальшої реєстрації об`єкта нерухомості за відповідачкою. При цьому, на підтвердження виконання відповідачкою всіх зобов`язань по договору від 23 січня 2018 року № 28, одночасно з укладенням цього договору, позивач склав та підписав з нею 23 січня 2018 року акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 , та довідку № 28 м.п./17л-45 від 23 січня 2018 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 провела повний розрахунок з позивачем за придбану двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв.м.

Також, відповідачка заявляє про застосування позовної давності, щодо заявлених позивачем вимог.

Оскільки у п. 4.2 договору купівлі-продажу майнових прав № 28 від 23 січня 2018 року встановлений строк сплати 30 червня 2017 року, позовна давність спливла 30 червня 2020 року (а.с.47-48).

25 липня 2023 року протокольною ухвалою головуючого підготовче засідання відкладено до 20 вересня 2023 року, 09 год. 00 хв. у зв`язку клопотанням представника позивача про надання часу для ознайомлення з відзивом.

25 вересня 2023 року від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо застосування строків позовної давності, в яких зазначає про те, що згідно п. 4.2 договору купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28 строк оплати ціни прав спливає 30 червня 2017 року.

Позивач вважає, що строк оплати не може спливати раніше, ніж підписано укладений договір, тому в даному випадку слід вказати на наявність помилки описки.

Крім цього відповідно п. 7.1 договору купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28 договір діє до моменту виконання сторонами всіх свої зобов`язань за договором.

Оскільки позивач вважає, що грошове зобов`язання відповідачкою не виконано, то позивач має право вимагати його виконання в будь-який час дії цього договору і строк позовної давності взагалі не почав свій перебіг.

Окремо позивач зазначає, що відповідно ст.ст. 257 та 258 ЦК України визначено два види строків позовної давності загальний і спеціальний.

Згідно Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 12, яким запроваджено, що під час дії карантину строки, визначені, зокрема, ст.ст. 257 та 258 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказані строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 встановлено, що з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджується карантин, строк якого неодноразово продовжувався.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом менше, ніж за три роки до початку дії карантину, строк позовної давності не є пропущеним в силу дії п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (а.с.61-62).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від19 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви позивача адвоката Любімого О.М. про відвід судді у справі за вказаною позовною заявою.

19 жовтня 2023 року протокольною ухвалою головуючого підготовче засідання відкладено до 07 грудня 2023 року, 14 год. 30 хв. у зв`язку неявкою сторони позивача.

24 жовтня 2023 року від представника позивача до суду надійшло клопотання, в якому просить залучити у якості відповідача до участі у справі ОСОБА_2 , змінити предмет позову (позовні вимоги) та розглядати справу з урахуванням заявлених змін, а саме: стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СУМБУД» грошову заборгованість за майнові права на квартиру АДРЕСА_2 в сумі 1346501 грн. 00 коп., втрати від інфляції в сумі 265172 грн. 46 коп., 3 проценти річних в сумі 121295 грн. 76 коп.

Зазначає, що як свідчать фактичні обставини, між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28, за умовами якого позивач продає, а відповідач придбає майнові права на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв. м.

Під час розгляду справи з`ясовано, що між позивачем, відповідачкою та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року № 14, за умовами якого ОСОБА_2 відступає відповідачці право вимоги до позивача за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25, предметом якого є придбання майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно довідки ПАТ АБ «Укргазбанк» від 11 липня 2023 року № 5-309/18/85/2023 щодо надходжень на рахунок ПАТ «СУМБУД» грошових коштів: від ОСОБА_4 не надходили грошові кошти за договором купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28; від ОСОБА_2 не надходили грошові кошти за договором купівлі- продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25 (а.с.74-75).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) адвоката Цимбала Б.П. про забезпечення судових витрат у вказаній справі.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2023 року залучено до участі у справі за вказаним позовом як співвідповідача ОСОБА_2

07 грудня 2023 року протокольною ухвалою головуючого підготовче засідання відкладено до 16 січня 2024 року, 13 год. 00 хв. у зв`язку із залученням співвідповідача, необхідністю повідомити його про дату та час розгляду справи, наданням можливості висловити свою позицію щодо позову.

16 січня 2024 року протокольною ухвалою головуючого підготовче засідання відкладено до 05 березня 2024 року, 15 год. 00 хв. у зв`язку клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи.

15 лютого 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Селяніної Ю.О. надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що проти задоволення позовних вимог відповідач заперечує в повному обсязі з огляду на наступне.

Як зазначено в заяві про зміну предмету позову та не заперечується відповідачем, 25 грудня 2016 року між ПАТ «Сумбуд» та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 25, за умовами якого позивач продає, а відповідач придбає майнові права на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

В пункті 5 Договору зазначено, що боржник, підписуючи данийДоговір підтверджує відсутність заперечень проти вимог нового Кредитора та погоджується із заміною кредитора по Договору купівлі- продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року

Згідно п. 2 Договору між ОСОБА_4 та ПАТ «Сумбуд» мав бути укладений договір купівлі-продажу майнових прав на придбання квартири АДРЕСА_2 . Як вбачається із позовної заяви такий договір був укладений 23 січня 2018 року № 28.

Також в п. 6 Договору зазначено, що до ОСОБА_4 переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків Боржника, в тому числі кошти, сплачені ОСОБА_7 , зараховуються як внесок ОСОБА_4 в сумі 657809,00 грн. в т.ч. ПДВ 109634,83 грн.

Відповідно до п. 8 Договору, після виконання своїх зобов`язань, пов`язаних з цим Договором, ОСОБА_4 зобов`язується компенсувати ОСОБА_2 вартість майнових прав в сумі 657809,00 грн. у т.ч. ПДВ 109634,83 грн. після чого ОСОБА_2 втрачає майнові права на квартиру 45 згідно Договору купівлі-продажу майнових прав № 25.від 25 грудня 2016 року укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Сумбуд».

Пунктами 11 та 13 Договору передбачено, що він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Після набрання чинності Договором всі попередні усні чи письмові домовленості Сторін з питань, що так чи інакше стосуються цього Договору, втрачають юридичну силу.

Отже, після підписання Договору № 14 відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року правовідношення ОСОБА_2 та ПАТ «Сумбуд» за договором № 25 купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року припинилися.

ОСОБА_2 в подальшому не набував майнові права на квартиру АДРЕСА_2 та не був власником вищезазначеного об`єкта нерухомості.

Договір №14 відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року є дійсним, ПАТ «Сумбуд» не звертався до суду із позовом про визнання його недійсним повністю або частково.

Так, позивач зазначає, у ОСОБА_2 існує грошова заборгованість за майнові права на квартиру АДРЕСА_2 . Єдиний договір купівлі-продажу майнових прав, який укладався між ОСОБА_2 та ПАТ «Сумбуд» на вищезазначений об`єкт нерухомості, як вже зазначалося, був підписаний сторонами 25 грудня 2016 року.

В заяві про зміну предмету позову жодним чином не зазначено причини, через які позивач не звертався до суду із позовом до ОСОБА_2 на протязі більше 6 років з моменту порушення його прав.

Враховуючи вищезазначене, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки у ОСОБА_2 відсутні зобов`язання за Договором купівлі-продажу майнових прав № 28 від 23 січня 2018 року, так як він не є стороною даного правочину, а зобов`язання, що виникали за Договором купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року припинилися внаслідок укладення Договору відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року, підписаного ПАТ «Сумбуд».

Також позивач пропустив строк позовної давності, просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі (а.с.103-105).

06 березня 2024 року протокольною ухвалою головуючого підготовче засідання відкладено до 24 квітня 2024 року, 10 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Селяніної Ю.О.

19 лютого 2024 року від представника ПрАТ «Сумбуд» надійшла відповідь на відзив відповідача ОСОБА_7 , в якій зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин договір купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25 (як зобов`язання) не припинився, оскільки відступлення права вимоги не має наслідком припинення зобов`язання.

Згідно довідки ПАТ АБ Укргазбанк від 11 липня 2023 року № 5-309/18/85/2023 щодо надходжень на банківський рахунок ПАТ «СУМБУД», вказаний в договорі купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25, грошових коштів від ОСОБА_2 не надходили грошові кошти за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25.

Докази оплати майнових прав з боку ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25 в інший спосіб також відсутні.

З урахуванням вимог ст. 514 ЦК України на момент укладення договору відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року № 14 ОСОБА_2 не мав юридичної можливості передати ОСОБА_4 право вимоги до ПАТ «СУМБУД», оскільки це право у нього не існувало через невиконання вимог по оплаті ціни майнових прав в розмірі 657809,00 грн. за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що договір відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року № 14 є нікчемним правочином, оскільки ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 514 Цивільного кодексу України відступив на користь ОСОБА_4 право, яке не існувало в нього на момент переходу (відступлення) цього права вимоги до ПАТ «СУМБУД».

Тому позивач вважає, що грошові зобов`язання ОСОБА_2 по оплаті ціни майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25 перед ПАТ «СУМБУД» не припинились та мають бути виконані в повному обсязі, передбаченому договором.

Відповідно вимог п. 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року по справі № 916/3156/17 під час розгляду цього спору суду необхідно обов`язковоу мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтвердити чи спростувати обставину нікчемності правочину -договору відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року № 14 з метою визначення обов`язків учасників спору, передбачених договором купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25.

Тобто заявлені позовні вимоги слід розглядати з урахуванням оцінки нікчемності договору відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року № 14 та визначати відповідальність сторін спору в залежності від дійсності відступлення права вимоги, враховуючи ті обставини, що позивач не отримав грошової компенсації (ціни) за передані майнові права від жодного з відповідачів (а.с. 120-122).

22 квітня 2024 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову, в якій вказує на те, що між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28, за умовами якого позивач продає, а відповідач придбає майнові права на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв.м.

Майнові права на об`єкт нерухомості полягають у праві набути право власності на нерухоме майно після введення в експлуатацію об`єкта будівництва.

Відповідно вимог п. 4.1, 4.2 договору ціна майнових прав на дату укладення цього договору складає 1346501,00 грн.

Сплата грошових коштів проводиться відповідачем в національній валюті України шляхом банківського переказу та поточний рахунок позивача або внесенням готівки в строк до 30 червня 2017 року.

За вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За даними первинного та бухгалтерського обліку позивача грошові кошти на банківські рахунки та в касу ПАТ «СУМБУД» за договором купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28 не надходили.

В той же час згідно акту прийому-передачі квартир від 23 січня 2018 року відповідачка отримала від позивача двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На момент подання позову відповідач не виконав покладені на нього грошові зобов`язання, передбачені договором купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28, що спричинило утворення заборгованості перед позивачем в сумі 1346501,00 грн.

Майнові права на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв., позивачем в 2016 році, вже були продані за договором купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року громадянину ОСОБА_2 , який в свою чергу, за участю позивача, відступив свої права по договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року відповідачці на підставі договору відступлення права вимоги № 14 від 15 січня 2018 року.

В пункті 5 договору відступлення права вимоги № 14 від 15 січня 2018 року зазначено, що ПАТ «СУМБУД» підтверджує відсутність заперечень проти вимог ОСОБА_3 , як нового кредитора по договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року, щодо передачі їй об`єкта нерухомості, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв. м. Таким чином, позивач підтвердив наявність свого зобов`язання передати нерухоме майно та факт проведеного повного розрахунку за нього.

На виконання п. 8 договору відступлення права вимоги №14 від 15 січня 2018 року ОСОБА_1 провела повний розрахунок з ОСОБА_2 . З моменту укладення договору відступлення права вимоги № 14 вона набула право вимагати від ПАТ «СУМБУД» після введення об`єкта будівництва в експлуатацію, передачі їй у власність об`єкта нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв. м.

Тому, відповідачка вважає, що грошові зобов`язання за майнові права виникли саме з ОСОБА_2 , і саме йому було передано кошти за майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв.

Відповідач ОСОБА_2 підтверджує, що 25 грудня 2016 року між ним та позивачем укладено договір купівлі - продажу майнових прав № 25 щодо придбання права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв.

Він підтверджує, що 15 січня 2018 року між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги № 14, відповідно до якого ОСОБА_2 відступає на користь ОСОБА_1 майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв.

Відповідно до п. 6 Договору відступлення права вимоги зазначено, що до ОСОБА_4 переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків Боржника, в тому числі кошти, сплачені ОСОБА_8 зараховуються як внесок ОСОБА_4 , в сумі 657809,00 грн.

Відповідно до п. 8 Договору, після виконання своїх зобов`язань, пов`язаних з цим Договором, ОСОБА_4 зобов`язується компенсувати ОСОБА_2 втрачені майнові права на квартиру згідно Договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Сумбуд».

Також, відповідач ОСОБА_2 зазначає, що позивач просить стягнути заборгованість за договором № 28 від 23 січня 2018 року, до якого він не має жодного відношення, оскільки не підписував та не є стороною договору, тому зобов`язання по договору не виникли, а правовідносини за договором №25 від 25 грудня 2016 року припинилися внаслідок відступлення права вимоги.

Звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 не підтверджує та не спростовує (взагалі про це нічого не вказує):

«Чи сплачував ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сумбуд» грошові кошти за майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв.?»

«Чи отримував ОСОБА_2 від ОСОБА_4 грошові кошти за майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90,13 кв.?».

Зазначає, що згідно даних ПАТ «Сумбуд» з ОСОБА_2 жодного договору починаючи з 2015 до сьогоднішнього дня не укладалося, грошові кошти від даної особи не в готівковому не в безготівковому вигляді не отримувалися. Про існування договору № 25 від 25 грудня 2016 року та договору про відступлення права вимоги № 14 від 15 січня 2018 року дізналися лише під час ознайомлення з даною судовою справою, а саме з додатків до відзиву відповідачки (а.с. 131-133).

24 квітня 2024 року протокольною ухвалою головуючого прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову від 22 квітня 2024 року, підготовче засідання відкладено до 11 липня 2024 року, 09 год. 20 хв. у зв`язку з необхідністю надати час сторонам скористатися процесуальними правами.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2024 року закрите підготовче провадження у справі за вказаним позовом, призначено справу для розгляду по суті на 10 год. 30 хв. 22жовтня 2024 року з викликом сторін у справі.

22 жовтня 2024 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою в Сумській області, розгляд справи відкладено до 21 січня 2025 року, 11 год. 00 хв.

В зазначеному судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, представники відповідачів заперечували проти позову з підстав, викладені у відзивах на позов.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чном.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 23 січня 2018 року між АТ «СУМБУД» та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 28. Предметом за цим договором є майнові права на нерухоме майно- двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90, 13 м2 № 8

Відповідно до пункту 3.2 зазначеного договору продавець здійснює передачу майнових прав на об`єкт нерухомості та безпосередньо об`єкт нерухомості в порядку та на умовах, визначених у статті 5 цього договору, за умови належного і повного виконання покупцем всіх прийнятих на себе зобов`язань за даним договором.

Пунктами 4.1 4.2 цього договору передбачено, що ціна майнових прав на об`єкт нерухомості на дату укладення даного договору складає 1346501,00 грн, у т.ч. ПДВ 224416, 83 грн.

Сплата грошових коштів, зазначених у п. 4.1 договору проводиться покупцем в національній валюті України, шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця або внесенням готівки або іншим шляхом згідно законодавства України в строк до 30 червня 2017 року.

Як передбачено пунктами 5.1, 5.2 зазначеного договору, передача покупцю права власності на майнові права на об`єкт нерухомості здійснюється за двостороннім актом прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості, який підписується повноважними представниками сторін впродовж 2 днів з моменту сплати 100 відсотків ціни майнових прав, визначеної п. 4.1 цього договору.

Передача об`єкта нерухомості покупцю як власнику майнових прав на об`єкт нерухомості здійснюється після введення об`єкта будівництва в експлуатацію, що підтверджується отриманим сертифікатом відповідності закінченого будівництвом об`єкта.

Передача об`єкта нерухомості покупцю проводиться по акту прийому-передачі об`єкта нерухомості, який підписується повноважними представниками сторін не пізніше ніж через 60 календарних днів з дня настання кожної з наступних подій: 1) закінчення робіт з надання об`єкту нерухомості обумовленого цим договором стану, в тому числі оздоблювальних робіт; 2) введення об`єкта будівництва в експлуатацію; 3) проведення технічної інвентаризації об`єкта нерухомості бюро технічної інвентаризації і виготовлення технічного паспорту на об`єкт нерухомості (а.с.10-12).

Разом з тим, 15 січня 2018 року, тобто за вісім днів до укладення договору купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 184 між Приватним акціонерним товариством «Сумбуд», ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_2 відступив, а ОСОБА_4 набула право вимоги, належне ОСОБА_2 і стає кредитором за договором купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року між ОСОБА_2 і АТ «Сумбуд» в особі голови правління Бритова О.Б. (а.с. 51).

У пункті 2 договору відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року передбачено, що за цим договором ОСОБА_4 набуває право вимагати від АТ «Сумбуд» належного виконання обов`язків: укласти договір купівлі-продажу майнових прав на придбання квартири АДРЕСА_2 .

У пункті 5 вказаного договору сторони передбачили, що АТ «Сумбуд», підписуючи даний договір, підтверджує відсутність заперечень проти вимог нового кредитора та погоджується із заміною кредитора по договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року.

За положеннями пунктів 6, 8 цього договору до ОСОБА_4 переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків АТ «Сумбуд», в тому числі кошти сплачені ОСОБА_2 зараховуються як внесок ОСОБА_4 в сумі 657809,00 грн., у т.ч. ПДВ 109634,83 грн.

Після виконання всіх зобов`язань пов`язаних з цим договором ОСОБА_4 зобов`язується компенсувати ОСОБА_2 вартість майнових прав у сумі 657809, 00 грн., у т.ч. ПДВ 109634,83 грн, після чого ОСОБА_2 втрачає майнові права на квартири АДРЕСА_3 згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року між ОСОБА_2 і АТ «Сумбуд» (а.с.51).

Згідно з довідкою про 100 (сто) відсоткове виконання обов`язків покупця, виданою 23 січня 2018 року АТ «Сумбуд» в особі голови правління Бритова О.Б. ОСОБА_4 за № 28 м п/17л-45, остання згідно з договором купівлі-продажу майнових прав № 28 від 23 січня 2018 року та додатковою угодою № 1 від 23 січня 2018 року оплатила 90,13 м2 загальної площі об`єкта інвестування і виконав всі свої обов`язки, пов`язані з цим Договором (а.с. 50).

23 січня 2018 року між АТ «Сумбуд» в особі голови правління Бритова О.Б. та ОСОБА_4 було складено акт прийому-передачі нежитлового приміщення, за яким підприємство передало відповідачці квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про зміну імені вбачається, що ОСОБА_4 змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_9 » (а.с.42).

З копії довідки від 04 квітня 2023 року за № 5/23 ПрАТ «СУМБУД» вбачається, що за даними бухгалтерського обліку існує заборгованість на рахунку НОМЕР_1 (Розрахунки з покупцями майнових прав) ОСОБА_4 , за купівлю квартири АДРЕСА_2 по договору купівлі-продажу майнових прав № 28 від 23 січня 2018 року. Також по рахунку 2815 (квартири) зроблена проводка згідно акту прийому-передачі квартир № б/н від 23 січня 2018 року.

Станом на 04 квітня 2023 року грошові кошти за договором купівлі-продажу майнових прав № 28 від 23 січня 2018 року на поточні рахунки АТ «Сумбуд» та до каси підприємства не надходили (а.с.7).

На запит АТ «Сумбуд» щодо надходження коштів, АБ «УКРГАЗБАНК» 11 липня 2023 року надало відповідь про те, що на рахунок № НОМЕР_2 АТ «СУМБУД» за період з 23 січня 2018 року по 15 травня 2023 року від ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018року № 28 кошти не надходили; від ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016року кошти не надходили (а.с. 45).

З копії акту внутрішнього аудиту АТ «Сумбуд», проведеного на виконання рішення наглядової ради АТ «СУМБУД» № 11 від 04 червня 2021 року та наказу № 39 від 10 червня 2021 року, вбачається, що знайдено документи підприємства, по яких ОСОБА_10 здійснено відчуження майнових прав та нерухомих об`єктів, що не відображено в офіційному обліку АТ «СУМБУД», зокрема договір з ОСОБА_2 від 25 грудня 2016 року приміщення № 45 корпусу 30 (а.с.141-142).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 465/5980/17 (провадження№ 61-1178св20)).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18)).

У статті 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом частин першої та третьої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (див. постанови Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 135/1283/22 (провадження № 61-18590св23), від 10 квітня 2024 року у справі № 135/203/23(провадження№ 61-18733св23), від 10 січня 2024 року у справі № 295/13441/19 (провадження № 61-5839св22) та ін.).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)).

У частині першій, шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з матеріалів справи, у пункті 4.2 укладеного між позивачем та відповідачкою договору купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28 передбачено, що сплата грошових коштів, зазначених у п. 4.1 договору проводиться покупцем в національній валюті України, шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця або внесенням готівки або іншим шляхом згідно законодавства України в строк до 30 червня 2017 року.

Водночас, у пунктах 6, 7, 8 укладеного між ПрАТ «Сумбуд», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 тристороннього договору відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року сторони погодили, що до ОСОБА_4 переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків АТ «Сумбуд», в тому числі кошти сплачені ОСОБА_2 зараховуються як внесок ОСОБА_4 в сумі 657809, 00 грн., у т.ч. ПДВ 109634, 83 грн.

Після виконання всіх зобов`язань пов`язаних з цим договором ОСОБА_4 зобов`язується компенсувати ОСОБА_2 вартість майнових прав в сумі 657809,00 грн. у т.ч. ПДВ 109634,83 грн після чого ОСОБА_2 втрачає майнові права на квартиру 45 згідно Договору купівлі-продажу майнових прав № 25.від 25 грудня 2016 року укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Сумбуд».

Таким чином, за умовами тристороннього договору відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року, стороною за яким було, у тому числі і ПрАТ «Сумбуд», у відповідачки ОСОБА_4 виник обов`язок щодо сплати вартості майнових прав саме ОСОБА_2 в якості компенсації сплаченого ним внеску у сумі 657809,00 грн. у т.ч. ПДВ 109634,83 грн.

У зв`язку із зазначеним, необґрунтованими є доводи позивача про те, що від ОСОБА_4 грошові кошти за договором купівлі-продажу майнових прав від 23 січня 2018 року № 28 на банківські рахунки та в касу підприємства не надходили, оскільки у відповідачки виник обов`язок зі сплати грошових коштів саме ОСОБА_2 , який відступив їй право вимоги за договором купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року. Позивач ПрАТ «Сумбуд», як сторона тристороннього договору відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року, підписуючи цей договір, підтвердив відсутність у нього заперечень щодо визначеного сторонами порядку оплати вартості майнових прав.

Посилання позивача на те, що від ОСОБА_2 грошові кошти на поточні рахунки та до каси підприємства за договором купівлі-продажу майнових прав № 28 від 23 січня 2018 року також не надходили, не можуть слугувати підставою для стягнення грошових коштів з відповідачки, ураховуючи, що у останньої виник обов`язок зі сплати грошових коштів саме ОСОБА_2 внаслідок відступлення ним відповідачці права вимоги за договором купівлі-продажу майнових прав. До того ж, заявлені позовні вимоги призведуть до подвійного стягнення грошових коштів з відповідачки, що суперечить принципам розумності та добросовісної поведінки сторін договору.

Крім того про виконання ОСОБА_4 умов договору купівлі-продажу майнових прав № 28 від 23 січня 2018 року свідчать довідка ПрАТ «СУМБУД» від 23 січня 2018 року № 28 м.п/17л-45 про 100 (сто) відсоткове виконання обов`язків покупця, а також Акт прийому-передачі квартир від 23 січня 2018 року.

Звертаючись з позовними вимогами до ОСОБА_2 , позивач обґрунтовував їх тим, що від цього відповідача не надходили грошові кошти за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25. З урахуванням вимог ст. 514 ЦК України на момент укладення договору відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року № 14 ОСОБА_2 не мав юридичної можливості передати ОСОБА_4 право вимоги до ПрАТ «СУМБУД», оскільки це право у нього не існувало через невиконання вимог по оплаті ціни майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25. Позивач стверджує, що договір відступлення права вимоги від 15 січня 2018 року № 14 є нікчемним правочином, оскільки ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 514 ЦК України відступив на користь ОСОБА_4 , право, яке не існувало в нього на момент переходу (відступлення) цього права вимоги до ПАТ «СУМБУД». Тому позивач вважає, що грошові зобов`язання ОСОБА_2 по оплаті ціни майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 грудня 2016 року № 25 перед ПАТ «СУМБУД» не припинилось та мають бути виконані в повному обсязі, передбаченому договором.

Договір купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ «СУМБУД», суду надано не було, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку його змісту та впевнитися про наявність зобов`язальних відносин між цим відповідачем та позивачем.

Позивач допускає непослідовну позицію щодо наявності договірних відносин між ОСОБА_2 та позивачем щодо купівлі-продажу майнових прав, оформленим договором № 25 від 25 грудня 2016 року, з одного боку посилаючись на невиконання відповідача обов`язку по оплаті грошових коштів саме за цим договором, з іншого боку, заявляючи в заяві про зміну предмету позову від 22 квітня 2024 року (а.с. 131-133) про те, що жодного договору між ОСОБА_2 та ПАТ «СУМБУД» починаючи з 2015 року не укладалося.

Представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні під час розгляду справи за вказаним позовом не заперечував факт укладення між ПрАТ «СУМБУД» та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року, посилаючись на невиконання відповідачем цього договору.

Проте, як вже зазначалось, за відсутності можливості дослідження змісту зазначеного правочину, суд позбавлений можливості надати оцінку зобов`язанням, які сторони в ньому врегулювали.

До того ж, зі змісту договору відступлення прав вимоги від 15 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 стала кредитором за договором купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року, укладеним між позивачем та ОСОБА_2 , а за п. 5 цього правочину позивач, підписуючи даний договір, підтверджує відсутність заперечень проти вимог нового кредитора та погоджується із заміною кредитора по договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 25 грудня 2016 року.

Згідно з частиною першою статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до законодавства за ступенем недійсності всі правочини поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні), недійсність яких прямо передбачена законом, та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).

Нікчемний правочин є недійсним в момент його вчинення у зв`язку з прямою вказівкою правової норми, а тому судового рішення про визнання його недійсним не вимагається (quae contra ius fiunt debent utique pro infectis haberi - зроблене проти закону повинне вважатися нікчемним). Нікчемний правочин не підлягає виконанню, на нікчемність правочину мають право посилатися та вимагати в судовому порядку застосування наслідків його недійсності заінтересовані особи.

Нікчемний правочин є недійсним тільки у випадках, передбачених законом. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, тому сторони не вправі вимагати одна від одної його виконання.

Правочин є нікчемним з моменту його вчинення незалежно від пред`явлення позову про визнання його недійсним і бажання сторін. Бажання сторін про визнання його дійсним до уваги не беруться, оскільки такий правочин суперечить нормам закону. Суд допускає визнання такого правочину дійсним лише у випадках, визначених законом. Наприклад, при недотриманні нотаріальної форми договору за умови його повного або часткового виконання, якщо одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (частина друга статті 220 ЦК України).

Нікчемний правочин не породжує правових наслідків, притаманних правочинам даного виду, а породжує лише правові наслідки, пов`язані з його недійсністю. Відповідно до статті 216 ЦК України такими наслідками є поновлення сторін у їх початковому становищі (двостороння реституція) та відшкодування збитків або моральної шкоди, завданих другій стороні або третій особі внаслідок його вчинення.

Позивач, посилаючись на нікчемність договору відступленні права вимоги від 15 січня 2018 року, посилається на недотримання вимог ст. 514 ЦК України, згідно якої до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З норми статті 514 ЦК України про дійсну вимогу як предмет договору не може слідувати висновок про недійсність договору про відступлення права вимоги. У цій статті йдеться лише про перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ця норма не встановлює наслідків відчуження недійсної вимоги (зокрема, і у вигляді недійсності договору). Натомість такі наслідки встановлюються статтею 519 ЦК України - однак не у вигляді недійсності договору про відступлення права вимоги, а у вигляді відповідальності первісного кредитора перед новим (як у випадку невиконання обов`язку продавця перед покупцем). У розумінні положень статті 519 ЦК України недійсною є вимога, яка не має правової підстави: зокрема, яка ґрунтується на нікчемному правочині або оспорюваному правочині, що був визнаний судом недійсним до чи після відповідного відступлення; яка не належала первісному кредитору або на момент відступлення вже припинилася. Недійсність вимоги є вадою предмета договору, яка не може вплинути на дійсність самого договору. Норми про правочини та сторони зобов`язання належать до різних інститутів цивільного права. Норми статей 512-514 ЦК України, встановлюючи підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), не визначають вимог до змісту правочину про заміну кредитора. Загалом глава 47 «Поняття зобов`язання. Сторони зобов`язання» ЦК України не регулює договірні відносини (хоча зміна суб`єктного складу зобов`язання може відбуватися на підставі правочину (договору)). Натомість у главі 47 ЦК України для цілей регулювання саме динаміки суб`єктного складу зобов`язання (а не договірних відносин між сторонами зобов`язання) законодавець встановлює правила, спрямовані на запобігання можливому порушенню прав та інтересів як кредиторів, так і боржників при заміні іншої сторони зобов`язання. У статті 519 ЦК України міститься правило щодо розподілу ризиків між первісним та новим кредитором: 1) первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги; 2) первісний кредитор не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (див. пункти 84 - 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 (провадження № 12-45гс22)).

З огляду на вказане, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, які б вказували на нікчемність договору відступлення прав вимоги від 15 січня 2018 року, оскільки нормами діючого законодавства (а також законодавства, чинного на момент укладення зазначеного правочину) не містило норм, які б вказували, що недотримання ст. 514 ЦК України спричиняє недійсність правочину (є нікчемним).

За таких обставин під час судового розгляду не встановлено обставин, які б вказували на наявність у відповідачів обов`язку по сплаті на користь позивача грошових коштів, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за майнові права на квартиру АДРЕСА_2 в сумі 1346501 грн. 00 коп. не можуть бути задоволені.

За відсутності обов`язку у відповідачів сплати зазначених грошових коштів немає підстав й для відповідальності відповідачів згідно ч.. 2 ст. 625 ЦК України у виді втрат від інфляції та 3% річних.

Відповідачкою заявлено про застосування позовної давності, щодо заявлених позивачем вимог.

У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Визначення початку відліку позовної давності міститься в статті 261 ЦК України, відповідно до частини першої якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

В зв`язку з тим, що суд дійшов до висновку про безпідставність заявлених до відповідачів позовних вимог, відсутня необхідність підстави для застосування позовної давності відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з його необґрунтованістю.

Оскільки в позові відмовлено, тому відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-третьою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин першої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

15 січня 2024 року між ОСОБА_2 та адвокатом Селяніною Ю.О. укладено Договір по надання правової допомоги (а.с. 106-107), за умовами якого адвокат приймає на себе доручення клієнта про надання юридичної допомоги щодо виконання функцій представника ОСОБА_2 з питань, які пов`язані зі здійсненням захисту порушених прав та інтересів клієнта в Зарічному районному суді м. Суми по справі № 591/2931/23. За п. 4.1. цього договору сторони погодили суму гонорару адвоката за цим договором в фіксованому розмірі 10000 грн. 00 коп.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Факт оплати зазначеної суми гонорару підтверджено платіжною інструкцією від 29 березня 2024 року (а.с. 127).

Враховуючи відсутність заяв позивача щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, з огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СУМБУД», наявні підстави для стягнення з позивача ПрАТ «СУМБУД» понесених відповідачем ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі 10000 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «СУМБУД», місцезнаходження: м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 86, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення виготовлене 03 лютого 2025 року.

Суддя А.П.Сидоренко