Справа № 759/7610/24
Провадження № 2/645/846/25

Р І Ш Е Н Н Я
04 лютого 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого -судді: Костіної І.Г.,
за участю секретаря судового засідання: Ісаєвої Г.У.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 18.03.2024 р. він замовив товар шумовий стартовий пістолет на сайті https: //tvoyagarmata.tilda.ws/. Продавець в телефонному режимі запевнив покупця, що пістолет виготовлений зі сталі та повідомив, що доставка буде здійснена наложеним платежем 20.03.2024р. Того ж дня, позивачем була сплачена через систему novapay сума за товар пістолет «Walther PPK» у розмірі 3386,00 грн. а також сплачені послуги наложеного платежу «Нова пошта» 112,00 грн. Отримавши та оглянувши товар, позивач самостійно виявив, що товар не відповідає опису товару заявленому на сайті, а саме, пістолет повністю виготовлений із силуміна (порошкова сталь), корпус пістолета виготовлений із сплаву алюмінію із кремнієм. Експертиза пістолета позивачем не проводилася. У зв`язку з невідповідністю товару заявленому на сайті, позивач намагався звернутися до відповідача по зазначених на сайті номерах телефону, але не отримав відповіді, чим був позбавлений, на його думку, можливості повернути товар протягом 14 днів. 25.03.2024р., позивачем, через «Укрпошта», була направлена претензія на імя відповідача ФОП ОСОБА_2 , а також 26.03.2024р. продубльовано відправку претензії на електронну адресу відповідача, в якій позивач просив забрати пістолет та повернути йому сплачені за товар кошти. Звернення позивача залишилось без відповіді з боку відповідача. Посилаючись на наведені обставини та положення Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вартість неякісного товару у розмірі 3498, 00 грн., застосувати до відповідача неустойку в розмірі 1% вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей (з урахуванням уточнених позовних вимог), що становить 8779,98 грн. та судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу.
Відповідачем ОСОБА_2 , 09.01.2025р., через підсистему «Електронний суд» направлено відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому остання позовні вимоги не визнала, та просила відмовити в задоволенні позову.
Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказала, що не продавала та не надсилала позивачу пістолет, позивачем не надано жодних доказів, які підтверджуюсь, що пістолет був проданий нею позивачу, а також не надано доказів які підтверджують зміст посилки, та доказів, що сайт https: //tvoyagarmata.tilda.ws/ належить саме їй. Також зазначила, що телефоні номери зазначені на сайті, за якими нібито телефонував позивач ( НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ), до неї не мають жодного відношення.
Окрім того, вказує, що позивачем не надано доказів оформлення замовлення, а саме: номер замовлення, дані для відправки, дату оформлення замовлення, інформацію про вміст замовлення, електронний лист з підтвердженням замовлення з сайту, на якому робилося замовлення. У зв`язку з цим, відповідач просила відмовити в задоволенні позовних вимог.
13.01.2025 р., через підсистему «Електронний суд» до Фрунзенського районного суду м.Харкова від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про товар та основні характеристики продукції , але, відповідачем, заявлена на сайті інформація щодо характеристик товару не відповідала дійсності, що порушує його право як споживача та надає йому право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Що останнім було й зроблено. Окрім того, позивач зазначає, що при купівлі товарів через інтернет у покупця не має можливості отримати інші підтверджувальні документи про купівлю та відправку товару. Також на переконання позивача, невизнання позову відповідачем не звільняє його від надання до суду спростування обставин викладених у позові з наданням доказів.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, до суду, від останнього, через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до вимог ст. 6 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.
Частиною 1 ст.5 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.
Статтею 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Частиною 9 ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває.
Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються статтею 13 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є спеціальною для такого виду договорів.
Відповідно до пунктів 7, 8,11,18 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (далі - розрахунковий документ); договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані; електронні комунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані є засобами дистанційного зв`язку; суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації є продавець.
Ч.4 ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару.
Згідно з п. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).
Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».
За правилам ст. 4 ч. 1 п. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 1166 ЦК України визначені підстави для відшкодування майнової шкоди, а саме: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості.
Із доданого до позовної заяви скріншоту сайту https: //tvoyagarmata.tilda.ws/ вбачається, що на сайті було розміщено оголошення про продаж пістолету «Walther PPK» за ціною 3300 грн., зазначені характеристики товару та акційна пропозиція о подарунку: 50 холостих патронів та додатковий магазин. /а.с.10/.
Зазначений сайт, не є інтернет магазином, а самостійно створений сайт на платформі «tilda.ws/».
З тверджень позивача, останній скористався вказаною пропозицією на сайті та оформив замовлення пістолету «Walther PPK» сплативши суму 3386, 00 грн.
В матеріалах справи міститься сформована у додатку Universal Bank Monobank квитанція № 8 HCM-2EME-76HB-HKM4 від 20.03.2024 р. з якої вбачається, що ОСОБА_1 була сплачена через термінал системи NovaPay сума у розмірі 3386,00 грн. без інформації щодо призначення платежу та отримувача. /а.с.7,11/.
В матеріалах справи міститься копія претензії від 25.03.2024р. про повернення грошових коштів за неналежної якості товар, відправлена ОСОБА_1 «Укрпоштою» відповідачу ОСОБА_2 як ФОП на адресу: АДРЕСА_3 (до відділення). /а.с.17, 19,20-22/.
Інші докази, долучені позивачем до позовної заяви, судом не враховуються, оскільки не мають жодного доказового значення при вирішенні справи по суті./а.с. 8,9,12,15/.
Проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Крім того, надані позивачем докази не доводять замовлення ним товару певних якісних характеристик. Позивач стверджує, що отримав товар який не відповідає опису на сайті, а саме товар виготовлений не зі сталі, а із силуміна (порошкова сталь), однак будь-яких доказів на підтвердження наявності характеристик товару на сайті та отримання товару із вказаними ним характеристиками не надав, хоч не був позбавлений можливості зафіксувати цей факт відповідними фотознімками або відеозаписом розпаковки товару тощо, оскільки продовжує перебувати володільцем товару. Зазначені твердження є виключними припущеннями автора позову.
Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про відсутність доказів завдання відповідачем шкоди позивачу у визначеному позивачем розмірі 3498 грн. з підстав неналежного виконання відповідачем договору та відсутні будь-які докази наявності вини відповідача у завданні позивачу такої шкоди, що свідчить про відсутність зобов`язання відповідача щодо її відшкодування.
При цьому, усі доводи сторони позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог ґрунтуються на особистих переконаннях та поясненнях позивача. Однак для ухвалення у справі обґрунтованого рішення, такі факти повинні бути встановлені належними та допустимими доказами (висновками експертів, відповідними письмовими доказами тощо), а не ґрунтуватися на припущеннях.
Наведена ситуація зводить процес вирішення даної справи на підставі здогадок та припущень, покладення яких в основу законного та обґрунтованого рішення є недопустимим.
За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем порушення його прав як споживача, що є підставою для відмови в позові в повному обсязі.
У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, а позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі Закону України «Про захист прав споживача», судовий збір необхідно віднести на рахунок держави.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 4, 10, 13, 49, 76, 77, 81, 89, 141, 177, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду.
Суддя І.Г. Костіна