РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. с-ще Тиврів 148/2485/24

2-о/145/21/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В.Д.,

за участю секретаря Штотько А.А.,

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про встановлення факту перебування члена сім`ї на утриманні, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2024 до Тиврівського районного суду Вінницької області з Тульчинського районного суду Вінницької області за підсудністю надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Грушко Жанна Вячеславівна, про встановлення факту перебування члена сім`ї на утриманні.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у бою за Батьківщину ІНФОРМАЦІЯ_2 у районі населеного пункту Соледар Донецької області загинув ОСОБА_4 . ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які розірвали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , рідна мати ОСОБА_4 . 17.12.2000 ОСОБА_5 одружився з заявницею ОСОБА_7 , після одруження - ОСОБА_1 . Ще до одруження заявниця та її чоловік з сином почали жити всі разом. Під час їх спільного проживання однією сім`єю питання про офіційне усиновлення ОСОБА_4 заявницею не підіймалось, оскільки і так мали спільне прізвище. Між ними одразу виник тісний зв`язок, теплі родинні відносини. ОСОБА_4 після втрати матері сприйняв заявницю як свою матір, а вона в свою чергу відносилася як до рідного, постійно підтримувала та створювала домашній затишок, виховувала та утримувала нарівні з батьком. Період спільного проживання однією сім`єю тривав понад 24 роки. У подружжя народилась спільна дитина - ОСОБА_3 , заінтересована особа. яка є рідною сестрою ОСОБА_4 по батьковій лінії. Діти подружилися, ОСОБА_4 як старший брат опікувався меншою сестрою, у них був тісний сімейний зв`язок. Проживала сім`я разом за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 навчався у Вінницькому транспортному коледжі, отримував стипендію, допомагав батькам по господарству та фінансово, купував продукти харчування, робив подарунки. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 . Однак в силу теплих, сталих родинних стосунків ОСОБА_4 продовжував проживати із заявницею та сестрою однією сім`єю, заявницю вважав матір`ю та не залишив саму. У 2011 році ОСОБА_1 вийшла на пенсію за віком та єдиним працездатним членом сім`ї, хто утримував заявницю, був ОСОБА_4 . Після закінчення коледжу ОСОБА_4 працевлаштувався за фахом, працював на СТО в м. Тульчин, мав хист ремонтувати автомобілі та робив це професійно, мав багато клієнтів, отримував чималі кошти, однак здійснював свою діяльність не офіційно. Тобто мав фінансову спроможність утримувати сім`ю, до складу якої входила заявниця, і здійснював це впродовж всього часу спільного проживання, що полягало у систематичному грошовому забезпеченні заявниці. ОСОБА_4 зареєстрований з 01.06.1997 разом з іншими членами сім`ї, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , та постійно проживав за вищевказаною адресою до призову до ЗСУ, а також здійснював утримання ОСОБА_1 . Протягом усього часу ОСОБА_9 підтримував заявницю матеріально, оскільки вона вже тривалий час є людиною пенсійного віку, має статус пенсіонерки, та яка страждає низкою хронічних захворювань, перенесла хірургічне втручання та потребувала постійного медикаментозного лікування. Останнє оперативне втручання заявниці проведено в приватній клініці за наполяганням та повною оплатою медичних послуг ОСОБА_4 , оскільки заявниця, будучи пенсіонеркою та живучи лише на пенсію, таких витрат дозволити собі не могла. Також останній допомагав заявниці сплачувати комунальні послуги, давав гроші на продукти харчування та необхідні у побуті речі, передавав кошти на придбання дров для опалювального сезону. У подальшому ОСОБА_9 був мобілізований, водночас продовжував утримувати заявницю, перебуваючи на військовій службі, отримував відповідні виплати, які зараховувалися на картковий рахунок. Оскільки банківської картки у заявниці не було, він перераховував кошти сестрі ОСОБА_3 , іншим родичам на картки для подальшої передачі заявниці, також передавав кошти готівкою через побратимів та волонтерів з місцевих жителів. Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були членами сім`ї та спільно проживали до призову останнього до лав ЗСУ. ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_4 , адже єдиним джерелом доходів заявниці були пенсійні виплати, які складали мінімальну пенсію. Крім цього, факт родинних стосунків та утримання підтверджується світлинами за різний період часу, перепискою сестри ОСОБА_3 із ОСОБА_4 . Після загибелі ОСОБА_4 його похованням займалася ОСОБА_1 .

Згодом, ОСОБА_10 розпочала підготовку документів для отримання матеріальних виплат та гарантій, у зв`язку зі смертю її пасинка - військовослужбовця ОСОБА_4 . Враховуючи вищевказане, ОСОБА_1 звернулась до Міністерства оборони України з заявою про призначення одноразової грошової допомоги, однак згідно з Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №10/д від 15.03.2024, їй було повернуто документи на доопрацювання, з метою надання останньою документів, які б підтверджували, що остання перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги. Отже, встановлення факту перебування заявниці, як члена сім`ї, на утриманні ОСОБА_4 необхідне їй для реалізації права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України Про військовий обов`язок і військову службу, Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.У зв`язку з цим, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду, оскільки інших способів встановлення цих фактів не існує.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Вказала, що критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23.04.2020 по справі №686/8440/16ц.

Зазначає, що при вирішенні питання щодо встановлення факту перебування заявниці на утриманні ОСОБА_4 варто взяти до уваги п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 592/17552/18, від 22.10.2020 у справі № 210/343/19, від 22.05.2019 у справі № 520/6518/17, від 27.06.2018 у справі № 210/2422/16-ц.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 заперечень на заяву ОСОБА_1 не подавали.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.11.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Задоволено клопотання представниці заявника про виклик свідків. Витребувано у Тиврівському відділі ДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області інформацію щодо наявності актового запису про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та інформацію про наявність актових записів про реєстрацію народження, де він зазначений батьком.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України до суду не з`явився, надіслав додаткові пояснення у справі, просив прийняти рішення відповідно до усталеної практики Верховного суду, зіславшись на ті ж постанови Верховного суду, що й заявник, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно до суду не з`явився, були належним чином повідомленні, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З цих причин суд дійшов висновку про розгляд справи без представників заінтересованих осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України, у вказаному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , яку суд допитав у судовому засіданні, показала, що має на утриманні двох малолітніх дітей (8 років та 1 місяць відповідно), перебуває у декретній відпустці. Проживає разом із дітьми та матір`ю ОСОБА_1 , яка є заявницею. У 2010 році загинув її батько ОСОБА_5 , а в 2023 році під час бойових дій - її брат ОСОБА_4 , який був неодруженим, дітей не мав. Між нею, матір`ю ОСОБА_1 та братом ОСОБА_4 були теплі родинні стосунки, брат до смерті постійно проживав з ними. Саме брат утримував їх, з 2010 року оплачував медичні послуги, комунальні платежі, забезпечував дровами, оскільки займався підробітками та працював на СТО. Вона після одруження в 2018-2019 роках проживала окремо в м. Вінниця. Сама допомагати матері не могла, оскільки була своя сім`я, яка розпалася, при цьому після смерті батька була неповнолітньою, а потім сама народила дитину за якою доглядала. Коли брат служив у лавах ЗСУ постійно підтримувала з ним зв`язок по телефону, при цьому він систематично перераховував їй по 5-7 тисяч гривень, на продукти харчування, сплачував за електроенергію. Після загибелі брата його похованням займалася заявниця ОСОБА_1 , поховання проводилося з будинку, де вони всі проживали. Окрім пенсії в сумі 2 тисяч гривень ОСОБА_1 інших доходів не має, є лиш город. Зазначила, що в місяць витрачали лише близько 2 тисяч гривень на оплату комунальних послуг.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що є пенсіонеркою, з 2000 року проживає по сусідству з сім`єю заявниці ОСОБА_1 . Її син дружив із сином ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , при цьому навіть не знала, що останній є нерідним сином заявниці. У сім`ї ОСОБА_1 були гарні стосунки, вони постійно проживали разом. ОСОБА_4 лагодив транспортні засоби, заробляв таким чином гроші, також лагодив і їх транспортний засіб. Коли він їздив на роботу, то ОСОБА_1 готувала йому сумку з харчами. Запам`ятала як раніше до неї приходив ОСОБА_4 та просив позичити у неї 350 доларів США. Коли запитала для чого йому гроші, той повідомив, що на операцію матері. Гроші позичила та він їх відав через 6 місяців, при цьому заявницю дійсно оперували. Після смерті ОСОБА_5 , батька ОСОБА_4 , останній став для сім`ї другим батьком. Він нянчив та виховував сестру ОСОБА_3 , він один підтримував сім`ю, оскільки сестра ще була маленькою, а потім одружилася та народила дитину. ОСОБА_4 просив її сина та інших друзів по допомогу щодо заготівлі дров та постійно забезпечував сім`ю, оскільки ОСОБА_1 отримувала невелику пенсію в розмірі 2 тисяч гривень, грошей було дуже мало. Після загибелі на війні ОСОБА_4 , вона з ОСОБА_1 двічі їздили на впізнання тіла, саме ОСОБА_1 займалася похованням.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що до 2011 року працювала разом із ОСОБА_1 в сільській раді, вона була секретарем, а заявниця - землевпорядником. ОСОБА_1 одружилася з ОСОБА_5 , у якого був 7-ми річний син ОСОБА_4 . Після одруження в них народилася дочка ОСОБА_3 . Коли син ОСОБА_4 навчався, то вона допомагала йому, їздила до нього на збори в навчальний заклад. Коли ОСОБА_1 вийшла на пенсію, то її вже почав утримувати ОСОБА_4 . Не раз від неї чула, що якби не син ОСОБА_4 , то вона б не впоралася. Він її лікував, давав гроші. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 постійно проживали разом, конфліктів у них не було. Коли ОСОБА_4 працював автослюсарем, то приїжджав додому на вихідні, привозив продукти харчування та гроші. Коли ОСОБА_1 хворіла, то ОСОБА_4 готував їжу. Саме ОСОБА_4 був єдиним годувальником сім`ї, оскільки в ОСОБА_1 , окрім пенсії, інших доходів не було.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , її мати була його рідною тіткою. З ОСОБА_4 підтримувала родинні та дружні стосунки. ОСОБА_4 був вдячним ОСОБА_1 , що прийняла його як рідного сина, гарно виховувала. Коли її мати після смерті рідних батьків ОСОБА_4 хотіла його забрати до себе, то він відмовився, оскільки ОСОБА_1 піклувалася про нього та в них були теплі стосунки. Коли брат був мобілізований, то він з вересня 2022 року почав їй перекидати гроші, щоб вона могла їх зняти та передати ОСОБА_1 в село. Під час служби в ЗСУ до моменту загибелі він 5-6 разів перекидав їй гроші в сумі від 5 до 30 тисяч гривень, які вона передавала ОСОБА_1 . Брат говорив, що це кошти на прожиття матері та сестри, а також казав, що поки зможе допомагати, то буде це робити. Коли ОСОБА_4 працював на СТО, то на вихідні постійно приїжджав до ОСОБА_1 . Підтвердила, що ОСОБА_4 утримував ОСОБА_1 .

Судом установлено такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.06.1990, є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 10).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.12.2000 серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

17.12.2000 ОСОБА_5 одружився з заявницею ОСОБА_7 , після одруження - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 17.12.2000 серії НОМЕР_3 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.04.2010 серії НОМЕР_4 (а.с. 13).

Відповідно до довідки виданої виконкомом Шпиківської селищної ради від 29.05.2024 № 156 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11, дочка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12., онука, та ОСОБА_4 , який до призову в ЗСУ проживав з ними однією сім`єю (а.с. 14).

Також факт проживання однією сім`єю підтверджується актом обстеження сім`ї ОСОБА_1 від 29.05.2024, так комісія в складі старости Сліднянського старостинського округу та двох діловодів провели обстеження під час якого встановили, що будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , в будинку зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11, дочка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12., онука, та ОСОБА_4 . ОСОБА_4 зареєстрований за вказаною адресою з 01.06.1997 та проживав там постійно до призову в ЗСУ, а також утримував ОСОБА_1 (а.с.15).

Згідно з довідкою виданою виконкомом Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_1 проводила поховання ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , та похований на сільському кладовищі с. Бушинка (а.с. 16).

Відповідно до архівної довідки 11.06.2024 № 25 ОСОБА_4 навчався у Вінницькому транспортному коледжі на денній формі навчання за спеціальністю "Експлуатація та ремонт підйомно-транспортних, будівельних і дорожніх машин і обладнання", де отримав диплом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_5 від 25.06.2009. За час навчання у коледжі отримував стипендію, що підтверджується довідкою про нарахування та виплату стипендії №01-285/01-12 від 13.06.2024 (а.с. 18, 19).

До матеріалів справи долучено фотокопії з месенджера щодо переписки між двома абонентами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 : 1) 22.10.2022 ОСОБА_3 надсилає смс з номером банківської картки НОМЕР_6 , а ОСОБА_4 у відповідь зазначає, що прийдуть гроші та що вона може їх витрачати; 2) 06.12.2022 ОСОБА_4 написав смс, що скинув 10 тисяч гривень для закупівлі дров, ОСОБА_3 відповіла, що знає про гроші, так як їй про це говорила мати. ОСОБА_4 вказує, що на Новий рік скине ще 5 тисяч гривень, щоб вони придбали продукти; 3) 31.12.2022 ОСОБА_4 запитує чи є дрова і гроші, ОСОБА_3 відповідає, що дрова є; 4) 07.01.2023 у переписці ОСОБА_3 просить ОСОБА_4 берегти себе, бо вони дуже переживають за нього (а.с. 20-26).

Також долучено світлини на яких разом зображені члени сім`ї ОСОБА_1 (а.с.27-30).

Згідно з повідомленням про смерть, направленого на ім`я ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдат ОСОБА_4 загинув у бою за нашу Батьківщину ІНФОРМАЦІЯ_2 у районі населеного пункту Соледар Донецької області (а.с. 31).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 20.02.2023 № 188, довідки про причину смерті від 20.02.2023 до форми № 106/о № 188 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від вогнепальних кульових поранень голови, тулуба внаслідок бойових дій, від вогнепальної зброї (а.с. 33).

Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 03.03.2023 (а.с. 32).

Заявниця ОСОБА_1 є пенсіонеркою з 2011 року, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_8 (34).

Вказаний факт також підтверджується довідкою Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.09.2024 № 324 про те, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в ГУ Пенсійного фонду України у Вінницької області і отримує пенсію за віком, при цьому вказані щомісячні виплати пенсії починаючи з вересня 2019 року по липень 2023 року, які становлять від 1500 до 2500 гривень (а.с. 35).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 30.11.2015 ОСОБА_1 страждає на захворювання: хронічний калькульозний холецистит, пухлина лівого яєчника (серозна кіста), гіпертонічна хвороба П стадії І ступеню ризик ІІІ, гіпертензивне серце, гіпертрофія лівого шлуночка, СН І, ФК П (ФВ 59%), ІХС, дифузний атеросклероз, кардіосклероз, синусова брадикардія, надшлуночкова екстрасистолія, ожиріння. З виписного епікризу пацієнта ОСОБА_1 від 04.06.2024 вбачається, що 09.04.2020 відбулось оперативне лікування: грижепластика аллопластика передочеревинна з використанням аллотрасплатанта 10-15 см., діагноз: троакарна вентральна фіксована кила (а.с. 37, 38).

Також медичною документацією підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в періоди з 26.11.2015 по 30.11.2015, з 09.04.2020 по 10.04.2020, з 12.05.2023 по 22.05.2023, з 30.08.2023 по 04.09.2023, 11.06.2024 (а.с. 37-43).

Згідно з Витягом із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.2024 № 10/д, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів, поданих для призначення одноразової грошової допомоги на підставі пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168. Такий висновок Міністерство оборони України мотивувало тим, що за поданими документами неможливо встановити, чи є ОСОБА_1 непрацездатною (особою з інвалідністю) та чи перебувала вона на утриманні ОСОБА_4 (а.с. 36).

Згідно з випискою за картковим рахунком клієнта ОСОБА_4 в період з 06.09.2022 по 31.08.2023 зафіксовано перерахування коштів від ОСОБА_4 на картковий рахунок ОСОБА_14 ( НОМЕР_6 , довідка АТ КБ «Приватбанк», а.с. 50): 13.11.2022 - 5000 грн, 06.12.2022 - 10000 грн, 31.12.2022 - 5000 грн (а.с. 44-47).

Відповідно до витребуваної судом довідки з Тиврівського відділу ДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області інформація щодо наявності актового запису про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та інформація про наявність актових записів про реєстрацію народження, де він зазначений батьком відсутня (а.с. 76).

Отже, судом установлено, що на підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 надала до суду докази, які підтверджують те, що ОСОБА_4 з 1997 року був зареєстрований та проживав однією сім`єю з нею по АДРЕСА_1 , вона є його мачухою, він утримував її після смерті батька ОСОБА_5 , давав гроші на продукти харчування, оплату комунальних послуг, закупівлю дров, лікування. Інших доходів ОСОБА_1 , окрім пенсії не отримувала. Сам ОСОБА_4 дітей та дружини не мав.

Із пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_4 постійно проживав із заявницею, вів спільне господарство, вони піклувалися один про одного, надавали взаємну допомогу, тобто мали взаємні права й обов`язки, властиві одній сім`ї. Крім цього, судом установлено, що фактично ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого пасинка ОСОБА_4 , оскільки вона пенсіонерка, окрім пенсії у розмірі 1500 - 2500 гривень, іншого заробітку не мала, а пасинок заробляв кошти тимчасовими заробітками, давав їй гроші, купував продукти, дрова, оплачував її лікування, тобто надавав їй допомогу, яка була систематичною та значно перевищувала її доходи. Дочка ОСОБА_1 та сестра ОСОБА_4 допомагати матері матеріально змоги не мала. Суд визнає достовірними покази свідків з урахуванням того, що покази відповідають і не суперечать іншим, вказаним вище доказам, у тому числі світлинами та переписками, які досліджені та перевірені судом.

Враховуючи викладене, суд установив факти систематичності надання пасинком ОСОБА_4 допомоги своїй мачусі - заявниці ОСОБА_1 та вказує, що розмір цієї допомоги був значно вищим її доходів, яка крім пенсійних виплат, оскільки є непрацездатною з 2011 року, ніяких доходів більше не отримувала.

Згідно зі ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до положень ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №752/20365/16-ц, від 05.12.2019 у справі № 750/9847/18, від 03.02.2021 у справі №644/9753/19, від 16.06.2021 у справі № 643/6447/19/19, від 08.09.2021 у справі №641/5187/20.

Суд зазначає, що спору з приводу проживання однією сім`єю мачухи і пасинка, припинення піклування пасинка про мачуху після смерті його батька, а також щодо законності повернення на доопрацювання документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця не має.

Протягом розгляду справи заявниця не висловлювала незгоди з наведеним рішенням Комісії Міністерства оборони України. Заявник стверджувала, що повідомлення про це рішення стало причиною для звернення до суду для встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї пасинка та факту перебування на його утриманні, оскільки вона є непрацездатною особою. Позасудового порядку встановлення вказаних юридичних фактів законодавством не передбачено.

Заявниця надала суду належні та допустимі докази, які підтверджують належність заявниці до категорії непрацездатних осіб, а також докази, які підтверджують, що вона виховувала та утримувала померлого пасинка не менш як 5 років, а він у свою чергу утримував її коли вона стала пенсіонеркою, а тому в разі встановлення судом фактів належності її до члена сім`ї загиблого військовослужбовця та перебування на його утриманні це надасть їй право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Отже, суд дійшов висновку, що метою встановлення фактів у даній справі є реалізація заявницею права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України Про військовий обов`язок і військову службу, Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Згідно зі ст. 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на 13.01.2023, тобто на дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 ) у випадках, зазначених у п.п 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" вітчим і мачуха мають право на пенсію нарівні з батьком і матір`ю за умови, якщо виховували або утримували померлого пасинка чи падчерку не менш як 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Проаналізувавши та оцінивши докази безпосередньо в судовому засіданні, допитавши свідків, суд установив, що ОСОБА_1 на підтвердження заяви надала належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суда і є достатніми для встановлення юридичних фактів, що вона є членом сім`ї (мачуха) свого пасинка військовослужбовця ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебувала на його утриманні. Встановлення цих фактів має для ОСОБА_1 юридичне значення, від їх встановлення залежить реалізація її права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України Про військовий обов`язок і військову службу, Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168і іншого порядку їх встановлення немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 3, 4, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 319 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту, що вона була членом сім`ї та перебувала на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , була членом сім`ї та перебувала на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення буде подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Іванець В. Д.