Справа № 450/4383/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Борняка Р.О.,

при секретарі судових засідань: Вовк О.С.,

розглянувши у спрощеному судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іннова Фінанс» звернувся до суду із позовом в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договорам в сумі 66 457.80 грн. та понесені судові витрати.

Позов мотивує тим, що 10 жовтня 2023 р. між ОСОБА_1 та ТзОВ "Іннова Фінанс" укладено в електронній формі Договір про надання грошових коштів у позику № 3, згідно якого відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн. Відповідач, у свою ж чергу, зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування коштами у строк до 11.11.2023 року. Однак, свої зобов`язання за договором відповідач не виконав, внаслідок чого, станом на день подання позовної заяви до суду, сума заборгованості за позикою становить 66 457 грн 80 коп, з яких: 6 000 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 60 457 грн 80 коп. заборгованість за процентами.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що 10.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» договір про надання грошових коштів у позику № , датою надання позики є 12.10.2023 року, а датою її повернення 11.10.2023 року. Вважає, що позивачем здійснено нарахування відсотків за користування позикою після 11.10.2023 року, тобто закінчення строку позики. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли

нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Тому вважає, що абзац 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності

іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Зазначає, що сума позики за кредитним договором становить 6 000,00 грн; строк повернення - 30 днів, договірна дата повернення позики - 11.11.2023 року, процентна ставка дисконтна в день -0, 99 %. Вказує, що сума процентів за правомірне користування кредитними коштами має складати 1782,00 грн (6 000,00 х 0.99 % х 30 = 1782,00), решта сума процентів, пред`явлена до стягнення, - 58 675,80 грн (66 457,80 - -7 782,00 = 58 675,80) - проценти, нараховані на прострочену суму позики поза межами строку кредитування.

Представник позивача подав відповідь на відзив, згідно якого вважає що твердження відповідача наведені у відзиві являються викладенням суб`єктивних міркувань та намаганням уникнути відповідачем виконання взятих на себе зобов`язань.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав клопотання в якому просить розглядати справу за відсутності представника позивача, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги частково визнає, а саме в частині наведеній у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказані вище договори породили певні права та зобов`язання сторін.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2023 р. між ОСОБА_1 та ТзОВ "Іннова Фінанс" укладено в електронній формі Договір про надання грошових коштів у позику № 3, згідно якого відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн. Відповідач, у свою ж чергу, зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування коштами у строк до 11.11.2023 року.

Пунктами 1.1.4., 1.1.5. Договору передбачено, що дисконтна (знижена) процентна ставка застосовується у відповідності до умов Програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс» - 0,99 %.

Згідно пунктів 1.2., 1.3.1. та 1.3.2. Договору строк позики (строк дії Договору) становить 30 днів, дата надання позики 12.10.2023 року, дата повернення позики 11.11.2023 року.

За пунктом 1.5. Договору у випадку користування позикою понад строк, встановлений пунктом 1.2. Договору, процентна ставка перераховується у розмірі 2,99 % на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії Договору.

Пункт 4.9. Договору передбачає, що пролонгації строку позики здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права.

Розрахунок заборгованості за кредитом міститься в матеріалах справи /а.с.86/.

Так, ТОВ «Іннова Фінанс» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало у повному обсязі, надавши їй кредитні кошти у розмір 6 000 грн 00 коп., в свою чергу Позичальник свої зобов`язання перед Позикодавцем не виконав та відповідно до умов Договору не повернув.

У зв`язку з істотними порушеннями Відповідачем умов Кредитних договорів, Позивач, який набув права грошової вимоги, на адресу Відповідача були направлені повідомлення про порядок погашення заборгованості по Кредитних договорах з вимогою про погашення загальної суми боргу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №300/438/18.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами Договір надання грошових коштів у позику. Більше того, отримання кредитних коштів відповідачем визнається. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 6 000 грн 00 коп. підлягає задоволенню.

Разом з тим, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягає частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії Договору продовжено шляхом укладення додаткової угоди, що передбачено пунктом 4.9. Договору, та стягує їх у розмірі 1 782 грн 00 коп, з розрахунку 0,99 % за користування кредитними коштами у період строку дії кредитного Договору, зокрема: з 12.10.2023 року по 11.11.2023 року.

У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно з відповідача підлягає стягненню 238,57 грн. судового збору.

Керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" (, юридична адреса: 01014, м. Київ, вул. Болсуновська, 8 ), заборгованість за Кредитним договором в розмірі 6 782,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 238,00 грн.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Львівського Апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р. О. Борняк