Номер провадження: 22-ц/813/1555/25
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

учасники справи: позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Ходіної Надії Володимирівни

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Свяченої Ю.Б. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 29 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 29 травня 2018 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 45000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Банк свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надав можливість відповідачу розпоряджатись коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не сплатив своєчасно заборгованість за Кредитом, а також інші витрати за кредитним продуктом відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що відображається у Розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Станом на 19 жовтня 2022 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положень 5.17 п. 5 Розділу II Умов відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала прострочена.

Банк 19 жовтня 2022 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Заборгованість відповідача станом на 02 листопада 2023 року становить 59999,77 грн з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 59999,77 грн, заборгованість за пенею 0 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн.

Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Універсал Банк заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29 травня 2018 року у розмірі 59999,77 грн станом на 02 листопада 2023 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 59999,77грн, заборгованість за пенею 0 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн, судові витрати у розмірі 2684 грн.

01 лютого 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона не погоджується з вимогами позивача. В обґрунтування зазначає, що підписана відповідачем Анкета-заява не містить істотних умов кредитного договору: розмір кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, наслідки порушення умов кредитування. До того ж позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитного ліміту, тож на її думку, факт укладання договору між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 не підтверджений. Зазначає, що в період з 2021 року по 2023 рік відповідачем було сплачено 88588,00 грн в рахунок суми погашеного кредиту, і ця сума більше ніж зазначений позивачем кредитний ліміт у розмірі 45000,00 грн. На думку представника відповідача, ствердження АТ «Універсал Банку» щодо підписання документів електронним цифровим підписом відповідача та отримання ним у мобільному додатку Monobank не заслуговують на увагу, а аргументи позивача про надання відповідачу послуг із застосуванням електронного цифрового підпису є безпідставними.

12 лютого 2024 року від представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з доводами, викладеними відповідачем у відзиві, зазначивши, що відповідачем 29 травня 2018 року була підписана Анкета-заява, відповідно до п. 3 якої Боржник підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, вищевказані документи не потребують додаткового тлумачення, при цьому він не звертався до Банку з непогодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, тарифів та Паспорту споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та подовжував користуватися карткою, а отже з ними погодився. Крім того, відповідно до п. 4.2.19. розділу І на постійній основі, але не рідше ніж одного разу на 30 календарних днів клієнт зобов`язаний ознайомлюватися з чинною редакцією Договору, що розташований за посиланням https://www.monobank.ua/terms та/або https://www.monobank.com.ua/terms та/або в Мобільному додатку, з метою виконання умов Договору з урахуванням можливих змін до нього. Крім того у підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Представником відповідача надіслано заперечення на відповідь на відзив, в яких представник посилається на те, що додаткові докази, надані АТ «Універсал Банк» разом з відповіддю на відзив, подані з порушенням норм ЦПК України та не можуть бути взяті до розгляду судом.

Представником відповідача надіслано до суду додаткові пояснення, в яких вона наполягає на тому, що факт укладення договору між АТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 не підтверджений.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29 травня 2018 року у розмірі 59999,77 грн. Вирішено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника Ходіної Н.В. вважає рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року незаконним та необґрунтованим, просить оскаржуване рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Банка відмовити.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем не надано належних доказів того, що відповідач був ознайомлений з умовами обслуговування рахунків фізичної особи та витягом з тарифів за карткою Монобанк; анкета-заява не містить розмір кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, наслідки порушення умов кредитування; позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитного ліміту в розмірі 45000 грн.

Зазначає, що надані позивачем копії Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в цих документах немає жодного посилання на відповідача, вони ним не підписані, а також не долучено самого договору на укладення якого підписувалась Анкета-заява. У витязі із "Тарифів Банку" жодних належних доказів про те, що відповідач отримував кредит немає.

Таким чином, факт укладення договору між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 не підтверджений (постанова Верховного Суду від 30 січня 2018 року № 61-787св18, постанова Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19).

Вказує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, як-то виписки з карткового рахунку, тощо та, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, відповідачу не вбачається можливим, оскільки розрахунок заборгованості та анкета-заява, які додані до позову, не містять жодних даних щодо підтвердження користування відповідачем кредитними коштами у зазначених Банком розмірах.

Сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, а саме вчинення сторонами дій щодо виконання умов укладеного договору (відкриття банківського карткового рахунку, перерахування лімітних коштів, користування такими коштами, повернення коштів, тощо) не може бути підставою для висновку про існування у відповідача боргових зобов`язань перед позивачем.

Крім того, відповідачем було сплачено 88588,00 грн в рахунок суми погашеного кредиту, і ця сума більше ніж 2 рази зазначений позивачем кредитний ліміт у розмірі 45000,00 грн.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості стягнення заборгованості у розмірі 59999,77 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638ЦКУкраїни встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресові на пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень.

Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Із матеріалів справи вбачається, що 29.05.2018 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в якій просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов.

Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписанням цього договору, відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, які зрозумілі.

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо ОСОБА_1 , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 , та картка платника податків, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.

До анкети-заяви банком було долучено витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, витяг з тарифів за карткою monobank, Паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank, таблицю обчислення загальної вартості кредиту.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що існування заборгованості за кредитом відповідачем не спростовано та зазначена заборгованість не погашена, суд вважав, що вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст. 1050 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з актуальною (чинною) редакцією Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал банк», таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www./monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням та отримав їх примірник у мобільному додатку, вони зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього ОСОБА_1 , беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту, банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (пункт 3 Анкети-заяви).

Положенням п. 6 анкети-заяви визначено, що відповідач просив вважати наведений зразок власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/ електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку. Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 025CD84D3E2FFFC004003D8C3A2702139FFC6616AC0596100E7D8850E194C6B3E5, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дії згідно з договором.

Підписуючи анкету-заяву, відповідач надав право та доручив АТ «Універсал банк» здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у АТ «Універсал банк», без додаткових розпоряджень для погашення будь-яких інших її грошових зобов`язань перед АТ «Універсал банк», що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком (пункт 10 анкети-заяви).

Також з долучених до позовної заяви документів убачається, що сторонами підписано паспорт споживчого чорної картки Monobank, відповідно до якої: типу кредиту поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; сума ліміту від 0 до 500000 грн; пільгова процентна ставка 0,00001; базова процентна ставка 3,1 % в місяць (37,2% річних); тип процентної ставки - фіксована; комісія за зняття готівки на суму що перевищує залишок власних коштів 4% від суми зняття; загальні витрати за кредитом 36668,07 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 136668,07 грн; реальна річна процентна ставка, відсотків річних 44,26 %.

Дата надання вказаної інформації є датою підписання договору кваліфікованим електронним підписом кредитодавця. Паспорт споживчого кредиту містить відомості про те, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2023 року.

Відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування, а також підтвердив, отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 29 травня 2018 року відповідач власноруч підписав у паперовій формі анкету-заяву, що не спростовано останнім, за умовами якої, просив відкрити поточний рахунок, встановити кредитний ліміт відповідно до умов договору. Також відповідач погодився, що анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого останній підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

Підписуючись особисто у графі «клієнт ОСОБА_1 », останній погодився, що підписанням цієї анкети-заяви підтверджується факт передачі йому другого примірника анкети-заяви, платіжної картки Monobank, та тарифів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що сторонами погоджено всі істотні умови кредитного договору.

Разом із тим, колегія суддів враховує, що на час апеляційного перегляду, договір про надання кредиту спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка monobank, укладений від 29 травня 2018 року між ОСОБА_1 та банком, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ "Універсал Банк" виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти.

На підтвердження наявності заборгованості банком долучено до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором № б/н від 29.05.2018, укладений між Універсал банк та ОСОБА_1 станом на 02.11.2023 року, відповідно до якого залишок загальної заборгованості складає 59999,77 грн.

Вказаний розрахунок містить відомості, як про отримані кошти, так і про суму погашення за наданим кредитом, відповідачем на погашення заборгованості вносились кошти, зокрема перший платіж 10 січня 2021 року у розмірі 2400 грн, останній 31 жовтня 2023 у розмірі 1558 грн.

Крім того, позивачем в суді першої інстанції надано відповідь на відзив як заява по суті справи, до якого надано виписку по рахунку на ім`я відповідача за період з 02 червня 2018 року по 31 жовтня 2023 року (інформація по картці НОМЕР_2 ), кредитний ліміт 45000 грн, по якій витрати за період становлять 416580,48 грн, зарахування за період 356580,71 грн (а.с. 75-98).

Оскільки відповідач у відзиві на позовну заяву Банку заперечував проти позову через відсутність первинних бухгалтерських документів, доказів погодження сторонами певного розміру кредитного ліміту, то відповідачем на спростування такого до відповіді на відзив як заяві по суті справи на спростування вказаних доводів надано певні докази, які обґрунтовано прийнято судом як такі, що стосуються предмету доказування по справі. Оскільки судом не встановлювався строк на подання відповіді на відзив, то довід апеляційної скарги про подання таких доказів поза межами процесуального строку не ґрунтується на вимогах закону.

Також позивачем надано довідку про наявність рахунку та видачу на ім`я ОСОБА_1 картки «Чорна картка» Монобанк НОМЕР_2 , активна до 06/24 (а.с. 99).

Згідно довідки про розмір останнього кредитного ліміту : 29.05.2018 25000 грн, 14.08.2018 - 30000 грн, 24.08.2018 - 20000 грн, 02.02.2019 - 15000 грн, 04.02.2019 - 18000 грн, 08.02.2019 - 20000 грн, 12.03.2019 - 25000 грн, 12.03.2019 - 15000 грн, 22.04.2019 - 20000 грн, 21.11.2019 - 40000 грн, 21.11.2019 - 20000 грн, 22.11.2019 - 33000 грн, 17.12.2019 - 35000 грн, 24.01.2020 45000 грн (а.с. 100).

Вказане у своїй сукупності доводить як розмір заборгованості, так і кредитний ліміт, проти чого заперечує відповідач, а також спростовує його твердження про те, що Банком не було надано первинних бухгалтерських документів для підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором.

Отже, позивачем надано первинні документи, передбачених абз. 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що беззаперечно свідчити про наявність заборгованості, розрахованої у відповідності до умов укладеного між сторонами кредитного договору. Щодо ненадання інших первинних документів, на які посилається відповідач в своїй апеляційній скарзі, то по справі наявна саме передбачена ч. 1 ст. 89 ЦПК України та не спростована відповідачем належними та допустимим доказами сукупність доказів, яка свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

З огляду на наведене не можуть бути взяті до уваги і посилання відповідача, що анкета-заява не містить розмір кредитного ліміту, строк кредитування, наслідки порушення умов кредитування, оскільки таке спростовується матеріалами справи, які свідчать про підписання відповідачем анкета-заява про надання кредиту, паспорту споживчого кредиту тощо, що свідчить про те, що умови кредитування сторонами Договору погоджені.

Підписавши анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання.

Посилання заявника на висновки апеляційних судів в інших справах не ґрунтується на вимогах ч. 4 ст. 263 ЦПК України, якою передбачено врахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених лише в постановах Верховного Суду, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Посилання відповідача на висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) колегія суддів не приймає до уваги, оскільки останній не є релевантним до вказаних правовідносин.

У вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, на яку посилається заявник у апеляційній скарзі, зазначено, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена.

Оскільки по теперішній справі заявлено лише про стягнення з відповідача тіла кредиту, то наведене не може бути враховано судом під час ухвалення рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Колегія суддів враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 -вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Ходіної Надії Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови 04 лютого 2025 року.

Судді: М.В. Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко