РІШЕННЯ

іменем України

05 лютого 2025 рокуСправа №451/1799/24
Провадження № 2/451/87/25

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.

розглянув у підготовчому судовому засіданні у місті Радехові в залі суду цивільну справу №451/1799/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно,

у с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції учасників процесу

27 грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим Кривецькою сільською радою 12.06.2000, про що 12.06.2000 зроблено запис №5. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,1610 га, що належала їй згідно із державним актом, серії ІІ-ЛВ №033614 від 15.03.2000, виданим на підставі рішення ІХ сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24.12.1999, яка включає земельні ділянки: площею 2.9534 га за кадастровим номером :03:000:1145, площею 0.1471 га за кадастровим номером :03:000:1151 та площею 0.0605 га за кадастровим номером :03:000:1147. Відповідно до витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-024, НВ-024 та НВ-024 від 20.09.2024: нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 58 800,87 грн (52521,09 грн+5994,95 грн+284,83 грн). ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті проживала і була зареєстрована на АДРЕСА_1 та разом із нею на день її смерті проживав її внук ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою №205 від 30.05.2024, виданою старостою сіл Дмитрів, Криве, Мукані, Середпільці. Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вступив у спадщину та, маючи намір оформити свої права на спадкове майно, після її смерті звернувся до нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом останньому було відмовлено, що підтверджується відповіддю №495/01-16 від 12.12.2024. Факт родинних відносин підтверджується Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 13.02.1952, Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 від 10.08.1975, та Свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_4 від 19.04.1974. Отже, позивач просить встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, що залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на земельну ділянку загальною площею 3,1610 га, яка складається із земельних ділянок: площею 2.9534 га за кадастровим номером :03:000:1145, площею 0.1471 га за кадастровим номером :03:000:1151 та площею 0.0605 га за кадастровим номером :03:000:1147, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3-6).

Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі

Суд своєю ухвалою від 31 грудня 2024 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання (а.с.1-2).

Представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача та прийняття рішення про задоволення позовних вимог (а.с.45).

Відповідач ОСОБА_2 подала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги не заперечує (а.с.46).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому засіданні.

Установлені судом фактичні обставини справи

12 червня 2000 року у селі Криве Радехівського району (після адміністративної реформи - Шептицького району) Львівської області померла ОСОБА_3 - баба позивача ОСОБА_1 , що видно із копії Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 12 червня 2000 року (а.с.11).

На момент своєї смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована на АДРЕСА_1 та разом із нею на день її смерті проживав її внук ОСОБА_1 , від імені померлої ОСОБА_3 у Кривецькій сільській раді заповіт не посвідчувався, що підтверджується довідкою №205 від 30.05.2024, виданою старостою сіл Дмитрів, Криве, Мукані, Середпільці (а.с.21).

У склад спадкової маси після смерті ОСОБА_3 , окрім іншого, увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,1610 га, що належала їй згідно із Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №033614 від 15.03.2000, виданим на підставі рішення ІХ сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24.12.1999, яка включає земельні ділянки: площею 2.9534 га за кадастровим номером :03:000:1145, площею 0.1471 га за кадастровим номером :03:000:1151 та площею 0.0605 га за кадастровим номером :03:000:1147 (а.с.12,12-зворот).

ОСОБА_3 була включена в список громадян власників сертифікатів на земельну частку (пай), яким погоджено передачу земельних часток для ведення товарного с/г виробництва, що посвідчується відомостями, викладеними в Розпорядженні Радехівської районної державної адміністрації Львівської області №67 від 17 лютого 1999 року (а.с.25-30).

Претендентами на спадкову масу після смерті ОСОБА_3 із числа спадкоємців за законом, окрім позивача, є донька - ОСОБА_2 , яка відмовилася від спадщини на підставі заяви від 23.11.2010, посвідченої ОСОБА_5 , секретарем Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.31).

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, проте йому, як спадкоємцю, у письмовій формі Радехівською державною нотаріальною конторою Львівської області було повідомлено, що відкрити спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає підстав, так як не надано документів, які підтверджують право на спадщину згідно із відповіді №495/01-16 від 12.12.2024 (а.с.32).

Родинні відносини позивача та спадкодавця підтверджуються такими доказами: Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 від 10 серпня 1975 року (а.с.9); Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 13 лютого 1952 року (а.с.18); Свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_4 від 19 квітня 1974 року (а.с.19)

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Позиція суду

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Щодо позовних вимог про встановлення фактів, що мають юридичне значення

До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, суд застосовує норми Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України).

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а саме факт прийняття спадщини.

Суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995.

Обставини, що позивач прийняв спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_3 підтверджуються довідкою №205 від 30.05.2024, виданою старостою сіл Дмитрів, Криве, Мукані, Середпільці, та не спростовані відповідачем. Отже, вимоги позивача про встановлення такого юридичного факту необхідно задовольнити.

Щодо позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР).

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року.

На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 відповідно до вказаної вище норми ст. 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину після смерті спадкодавця, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном.

Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі, та, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача про визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат

На підставі заяви позивача суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 76, 78, 80, 81, 82, 89, 141, 142, 200, 206, 211, 229, 247, 258-259, 263-265, 315, 354 ЦПК України; на підставі статей 16, 328, 1218, 1225, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України; статей 524, 525, 526, 548, 549, 554 ЦК УРСР; статей 81, 131 Земельного кодексу України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, що залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , право власності на земельну ділянку загальною площею 3,1610 га, яка складається із земельних ділянок: площею 2.9534 га за кадастровим номером :03:000:1145, площею 0.1471 га за кадастровим номером :03:000:1151 та площею 0.0605 га за кадастровим номером :03:000:1147, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та інші учасники процесу

Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Сопронюк Геннадій Михайлович, місцезнаходження: проспект Відродження, 7, місто Радехів, Шептицький район, Львівська область, 80200.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 5 лютого 2025 року.