Справа № 588/1805/24
Провадження № 2/588/80/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року м.Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Огієнко О.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Тростянецької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває справа за указаним позовом.

29.01.2025 представник позивача адвокат Залавський О.В. подав заяву про забезпечення позову мотивуючи тим, що відповідачка не повідомивши позивача про своє рішення 14.07.2024 забрала їхню спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зникла з місця проживання. Також відповідачка не повідомила позивача про нове обране нею місце проживання її та дитини, змінила номер свого телефону та телефону дитини, чим повністю позбавила можливості позивача спілкуватися із дитиною, брати участь у її вихованні та мати право знати про стан здоров`я дитини. Відповідачка є громадянкою Російської Федерації та могла незаконно перетнути державний кордон України зі спільною дитиною сторін чи може зробити це під час розгляду справи у суді, що зробіть фактично неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Органи Нацполіції не допомогли у встановленні теперішнього місця проживання відповідачки та дитини, умови такого проживання у т.ч. можливість дитини відвідувати заклад освіти. Батько дитини вже майже 5 місяців та не чув свою дитину, не спілкувався із нею через активні дії (перешкоди) відповідачки, а розгляд справи може затягнутися на тривалий час, що беззаперечно потягне (посилить) втрату емоційного зв`язку між позивачем і дитиною внаслідок відсутності спілкування протягом тривалого часу. Органом опіки та піклування було складено висновок про доцільність затвердження запропонованого позивачем графіку побачень батька з дитиною та способу його участі у вихованні дитини.

Тому представник позивача просить суд: заборони відповідачці особисто чи через третіх осіб вивозити за межі України дитину до закінчення розгляду справи; зобов`язати відповідачку невідкладно повідомити суд та позивача про адресу свого та дитини теперішнього місця проживання (перебування); заборонити відповідачці змінювати місце проживання дитини до закінчення розгляду справи без попереднього повідомлення про це суд та позивача; зобов`язати відповідачку невідкладно повідомити суд про номер свого засобу зв`язку (телефону) та номер засобу зв`язку (телефону) дитини; заборонити відповідачці змінювати номер телефону дитини чи блокувати на ньому вхідний номер телефону позивача; заборонити відповідачці вчиняти будь-які дії, які б унеможливили спілкування батька та доньки за допомогою телефону та/або програми інтернет-телефонії (Viber, Skype) в режимах аудіо- та/або відеозв`язку до вирішення справи по суті.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, вважаю, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких мотивів.

Спір у даній справі виник між сторонами із сімейних правовідносин.

Представник позивача звернувся до суду з позовом з метою захисту інтересів його довірителя як батька, який проживає окремо від дитини, на особисте спілкування з дитиною. Зокрема представник позивач просить суд: зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з його донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити графік спілкування ОСОБА_2 з його донькою ОСОБА_4 .

Частиною першою та другої статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

До видів забезпечення позову законом віднесено заборону вчиняти певні дії (пункт 2 частини 1статті 150 ЦПК України), а також встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин(пункт 3 частини 1 статті 150 ЦПК України).

Частинами 2, 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та визначаються судом залежно від фактичних обставин у кожному конкретному випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини повинен вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 3 ст. 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається в якнайкращих інтересах дитини (постанова Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 757/33742/19, провадження № 61-10156св22).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Зі змісту позову вбачається, що позивач просить зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому у спілкуванні із донькою та її вихованні, а також встановити йому способи його участі у спілкуванні і вихованні з нею.

Отже, враховуючи вказані вище вимоги закону та обставини даної справи, суд приходить до висновку, що забезпечення позову, про яке просить представник позивача, буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька із дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини, що у свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в частині вирішення позовних вимог про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитини з батьком, який проживає окремо від неї.

У даному випадку збереження емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком (правова позиція сформульовану Верховним Судом у постановах від 04 квітня 2018 року у справі №344/16653/16-ц (провадження № 61-1153св17), від 18 листопада 2020 року у справі №127/31828/19 (провадження № 61-10859св20) та від 17 травня 2021 року у справі №761/25101/20 (провадження № 61-1092св21).

Тому враховуючи викладене та встановивши наявність обставин, які перешкоджають позивачу вільно спілкуватися з малолітньою донькою, з урахуванням права батька на особисте спілкування з дитиною та відсутності обставин, які обмежують право на таке спілкування, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, окрім зобов`язання відповідачки повідомити своє місце проживання та засіб зв`язку (номер телефон) задля недопущення порушення її особистих немайнових прав.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 149, 151, 153, 260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборони ОСОБА_3 особисто або через третіх осіб вивозити за межі України доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення розгляду справи.

Зобов`язати ОСОБА_3 невідкладно повідомити суд та ОСОБА_2 про адресу теперішнього місця проживання (перебування) дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити ОСОБА_3 змінювати місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення розгляду справи без попереднього повідомлення про це суд та ОСОБА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_3 невідкладно повідомити суд номер засобу зв`язку (телефону) дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити ОСОБА_3 змінювати номер телефону дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи блокувати на ньому вхідний номер телефону ОСОБА_2 .

Заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, які б унеможливили спілкування батька та доньки за допомогою телефону та/або програми інтернет-телефонії (Viber, Skype) в режимах аудіо- та/або відеозв`язку до вирішення справи по суті.

В іншій частині вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена і підписана суддею 31.01.2025.

Заявник (стягувач): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Особа, до якої вжиті заходи забезпечення позову (боржник): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О. О. Огієнко