Єдиний унікальний номер: 448/1911/24
Провадження № 2/448/107/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

23.01.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, відносився до суспільної групи «колгоспний двір», де станом на 1988-1991р.р. проживали та були зареєстровані: ОСОБА_5 (голова домогосподарства), ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_2 (позивач), ОСОБА_3 (позивачка)та ОСОБА_4 (позивач), а тому кожен із них мав право на 1/5 частку у спірному будинковолодінні.

Покликаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер голова домогосподарства ОСОБА_5 . Вважають, що частку спадкодавця ОСОБА_5 у спірному будинковолодінні (1/5 частку) після його смерті успадкувала його дружина ОСОБА_6 , частка якої у спірному будинковолодінні збільшилась та склала 2/5. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , а спадщину, яка відкрилась внаслідок її смерті, успадкувала позивачка ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом.

Вказують, що позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 претендують на 1/5 частку у майні колишнього колгоспного двору кожен (як його учасник), натомість позивачка ОСОБА_1 претендує на 2/5 частки вказаного двору - в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_6 .

Зазначають, що відсутність належних правовстановлюючих документів на майно колгоспного двору створює складнощі в належному оформленні їхніх (позивачів) прав власників, а тому просять суд визнати за нею (позивачкою ОСОБА_1 ) право власності на 2/5 частки будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, а за ними (позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) право власності на 1/5 частку такого.

Ухвалою судді від 23.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у даній цивільній справі Мостиську державну нотаріальну контору Львівської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, однак подали через канцелярію суду заяви, у яких зазначили, що підтримують заявлені ними позовні вимоги, просять такі задовольнити. Крім того, просять здійснювати розгляд даної справи у їх відсутності.

Представник відповідача Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської областів судове засідання не з`явився, проте подав заяву про визнання позову, в якій зазначив, що сторона відповідача визнає позовні вимоги заявлені позивачами, проти задоволення заявленого позову не заперечують та просять розглядати дану цивільну справу у їх відсутності.

Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення від 15.11.2024р. за №01-16/297; копії сторінок спадкової справи №22/2017, заведеної після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.11.2024р. №79152857, з якої відомо, що спадкодавець ОСОБА_6 за життя склала заповіт, посвідчений 05.04.2017р. у Стрільбицькій сільській раді Старосамбірського району Львівської області; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.11.2024р. №79152893, з якої слідує, що після смерті ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилася; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.11.2024р. №79152882, з якої відомо, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя ні заповітів, ні спадкових договорів не складав. Просив розглядати дану справу у його (нотаріуса) відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", членами якого, як вважає суд, були: ОСОБА_5 (голова домогосподарства), ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_2 (позивач), ОСОБА_3 (позивачка)та ОСОБА_4 (позивач), що підтверджується виписками з погосподарської книги по селу Поповичі Яворівського району Львівської області про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988р. по 15.04.1991р.р. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: ОСОБА_5 (голова домогосподарства), ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_2 (син (позивач)), ОСОБА_3 (невістка (позивачка))та ОСОБА_4 (внук (позивач)), тобто кожен по 1/5 частці будинковолодіння АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

27.12.2009 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 . До складу даної спадщини входило право на 1/5 частку спірного будинковолодіння АДРЕСА_1 , що належала йому як члену колгоспного двору.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_5 за життя своїм майном не розпорядився. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Згідно матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області 28.05.2024р. за №185, спадкодавець ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , де разом із ним проживали дружина ОСОБА_6 та онук ОСОБА_4 .

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.11.2024р. №79152893, - після смерті ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась.

Тобто, в силу ст.1268 ЦК України саме дружина спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_6 як спадкоємець першої черги спадкування за законом вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка.

Судом не здобуто доказів, що інші спадкоємці першої черги спадкування за законом у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_5 .

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_6 не заявила про відмову від даної спадщини.

Таким чином, ОСОБА_6 стала фактичним власником 2/5 часток у спірному будинковолодінні (1/5 частка, яка належала їй як члену колгоспного двору та 1/5 частка, яку вона успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_6 .

До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_6 , входило право на 2/5 частки спірного будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_6 за життя усім своїм майном розпорядилася, зокрема 05.04.2017р. така склала заповіт, посвідчений у Стрільбицькій сільській раді Старосамбірського району Львівської області. Вказаним заповітом спадкодавець ОСОБА_6 усе своє майно заповіла своїй дочці позивачці ОСОБА_1 . Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №22 та в спадковому реєстрі за №60718661.

З урахуванням тієї обставини, що спадкодавець ОСОБА_6 була співвласником у майні колгоспного двору в розмірі 2/5 часток, відтак суд вважає, що зазначеним заповітом така заповіла позивачці ОСОБА_1 2/5 частки у спірному будинковолодінні.

З матеріалів спадкової справи №22/2017, що заведена у Мостиській державній нотаріальній конторі Львівської області, відомо, що ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_6 ; нотаріусом на ім`я позивачки були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_6 , зокрема на належні їй земельні ділянки площею 1,0317 га, 0,3209 га, 0,3209 га та 0,1911 га, які розташовані на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на звернення позивачки ОСОБА_1 до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (колгоспний двір), що знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , нотаріус повідомленням №02-14/166 від 08.07.2024 року повідомив її про те, що для реалізації нею права на спадкування вказаного житлового будинку або його частки слід звернутися в Мостиський районний суд Львівської області з позовною заявою «Про визнання права власності на житловий будинок або його частку» з тих підстав, що зазначений житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспний двір.

Враховуючи наведене, суд вважає, що належні спадкодавцю ОСОБА_6 2/5 частки в майні колгоспного двору фактично успадкувала спадкоємець за заповітом її дочка ОСОБА_1 .

Відтак, частка позивачки ОСОБА_1 у спірному будинковолодінні склала 2/5 частки, які вона в порядку спадкування за заповітом успадкувала після смерті матері ОСОБА_6 .

В той же час, через відсутність належних правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавців та належність спірного будинковолодіння до суспільної групи «колгоспний двір», позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок з господарськими спорудами за АДРЕСА_1 та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такі звернулися до суду із вказаним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими. Відтак, є всі підстави для задоволення позову - визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області; визнання за позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - права по 1/5 частці зазначеного будинку, що належала кожному з них як членам колгоспного двору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03.02.2025р.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с.Поповичі Мостиського району Львівської області; місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с.Поповичі Мостиського району Львівської області; проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець с.Поповичі Мостиського району Львівської області; паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Позивачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_5 .

Відповідач: Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області, ; місцезнаходження: 81321, с.Шегині, вул.Героїв України, 184, Яворівського району Львівської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області (місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, Яворівського району Львівської області).

Суддя Ю.В.Кічак