Провадження № 2/537/28/2025
Справа № 537/3225/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді Мурашової Н.В.,

за участі секретарів Должаніци В.С., Дьяченко В.Ю., Шатравки І.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Пінчук Ю.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Августової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства Юстиції, про припинення стягнення з батька аліментів на утримання дитини,

у с т а н о в и в:

10.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив: 1) звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються з нього на підставі виконавчого листа, виданого 02.04.2010 року Крюківським районним судом м. Кременчука №2-235, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі частки з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 29.10.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, 2) відкликати виконавчий лист №2-235, виданий 02.04.2010 року Крюківським районним судом м. Кременчука, 3) судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що 26.09.2008 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ). ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народився син ОСОБА_3 . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.08.2010 року у справі №2-1615/10 шлюб ОСОБА_6 був розірваний. Місце проживання дитини не визначалося ані судовим рішенням, ані органом опіки та піклування. 02.04.2010 року Крюківським районним судом м. Кременчука був виданий виконавчий лист №2-235 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі частини від усіх доходів платника, починаючи з 29.10.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. У Крюківському ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження №19011624 з примусового стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 . Незважаючи на судові рішення про стягнення з батька ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, дитина ОСОБА_7 завжди переважно проживав з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , тому дитина перебував на утриманні батька. А з лютого 2021 року дитина ОСОБА_7 постійно проживає з батьком ОСОБА_1 та перебуває на його повному утриманні. Мати дитини ОСОБА_2 проживає окремо, коштів на утримання дитини не надає, отримані від батька аліменти витрачає не на дитину, а на власні потреби. Відповідно до положень ст.141, ст.180, ст. 181, ст.197 СК України мати ОСОБА_2 не має права отримувати аліменти від батька ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки проживає окремо від дитини. Незважаючи на наведене, на виконання судового рішення в примусовому порядку з батька ОСОБА_1 стягуються на користь матері ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини. Тому ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом майнових прав своїх та дитини, просив на підставі ст.197 СК України, ст.273 ЦПК України звільнити його від сплати на користь матері аліментів на утримання дитини з підстав, що дитина проживає разом з ним.

Рух справи.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.08.2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів з батька на користь матері . (а.с.15).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.10.2023 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору, Крюківський ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції. (а.с.49-50).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору, Крюківський ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, про припинення стягнення аліментів з батька на користь матері, а справу призначено до розгляду по суті. (а.с. 72).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 31.01.2024 року поновлено сторонам строк для подання доказів та подання клопотання про витребування доказів, прийнято до розгляду подані сторонами докази, за клопотанням представника відповідача ухвалено витребувати докази щодо перетину кордону України позивачем ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_3 (а.с. 138-140).

Позиція учасників в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пінчук Ю.В. позов підтримали, просили його задовольнити. Разом з тим в судовому засіданні давали суперечливі пояснення щодо підстав та предмету спору. Вказували, що з середини 2010 року дитина ОСОБА_7 фактично проживав з батьком ОСОБА_8 у бабусі по лінії батька ОСОБА_9 . До лютого 2021 року відповідач ОСОБА_10 іноді брала дитину лише на спільний відпочинок та прогулянки декілька раз на рік. А з 2021 року ОСОБА_10 взагалі припинила спілкування з дитиною. Відповідач не надавала коштів на утримання дитини, не купувала йому жодних речей. Дитина постійно проживав з батьком у бабусі та перебував на утриманні батькам.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Августова М.В. просили відмовити в задоволенні позову в частині звільнення батька ОСОБА_1 від сплати на користь матері аліментів на утримання дитини до 01.03.2022 року. В обґрунтування такої позиції пояснили суду, а відповідач ОСОБА_2 з цього приводу за її проханням дала показання в якості свідка, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 26.09.2008 року. А ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дитина ОСОБА_11 . У 2009 році ОСОБА_1 покинув ОСОБА_2 з тримісячною дитиною ОСОБА_11 , стверджуючи, що дитина не від нього. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.08.2010 року у справі №2-1615/10 їх шлюб було розірвано. Після чого ОСОБА_1 виїхав у РФ на заробітки де постійно проживав до грудня 2021 року. Тому ОСОБА_2 була змушена самостійно виховувати дитину майже від народження, мала працювати одночасно на декількох роботах, а саме: в косметичному салоні, у перинатальному центрі у м. Кременчуці позмінно цілодобово (в день та в ночі). За таких обставин ОСОБА_2 змушена була приймати допомогу у догляді за дитиною як від свекрухи ОСОБА_9 , такі і від своїх мами та бабусі. Бабуся ОСОБА_9 активно допомагала у вихованні дитини ОСОБА_11 , балувала його, дарувала подарунки, часто залишала його у себе, тим більш, коли ОСОБА_2 чергувала у перинатальному центрі декілька раз на тиждень. В їх сім`ї склалися дружні стосунки, вони усі живуть поряд у сусідніх будинках, тому дитина ОСОБА_11 постійно відвідував бабу ОСОБА_9 , дуже полюбив її. А ОСОБА_2 ніколи не забороняла їм спілкуватися, хоча зі свого боку відповідально виховувала дитину, намагалася привчати до порядку, навчання, спорту, а не балувати як бабуся. Звісно, у підлітковому віці дитина ОСОБА_11 почав не виконувати вимоги матері щодо виконання спортивних вправ, вивчення іноземних мов, не бажав в подальшому навчатися за кордоном. Але бабуся ОСОБА_9 підтримала в цьому дитину, чим викликала у нього ще більше прихильності до себе, й образу на мати. Одразу після розірвання шлюбу ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання їх спільної дитини. 02.04.2010 року Крюківський районний суд м. Кременчука видав ОСОБА_2 виконавчий лист №2-235 на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_11 , починаючи з 29.10.2009 року і до повноліття дитини. Проте ОСОБА_1 не виконував судове рішення в повному обсязі. ОСОБА_1 через свою мати ОСОБА_9 частково платив аліменти на утримання дитини до 2014 року, а потім взагалі припинив платити аліменти, що підтверджено розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виконаним державним виконавцем. Коли у кінці грудня 2021 року ОСОБА_1 повернувся в Україну, то під час спільної зустрічі Нового 2022 року між ними виник спір щодо сплати аліментів на утримання дитини. А коли у лютому 2022 року, до початку широкомасштабної збройної агресії РФ, ОСОБА_1 намагався повернутися до РФ до місця свого постійного проживання, то на кордоні його не випустили з України з підстав наявності заборгованості по сплаті аліментів. Після цього добрі стосунки в їх сім`ї були зруйновані. Батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_9 налаштували дитину ОСОБА_11 проти матері, доклали усіх зусиль, щоб дитина вирішив постійно проживати у бабусі. Тому після початку війни з 01.03.2022 року дитина ОСОБА_11 став постійно проживати у бабусі ОСОБА_9 , припинив спілкуватися з матір`ю, припинив вивчати іноземну мову, не поїхав навчатися за кордон, як вона його налаштовувала, вступив за вказівкою бабусі навчатися у ПТУ на залізничника по прикладу баби та її чоловіка, які все життя працювали на залізниці. Хоча з 01.03.2022 року дитина постійно проживає з бабусею по лінії батька, але батько як завжди проживає окремо від своєї дитини у нової співмешканки, незважаючи на те, що зараз знаходиться в Україні. ОСОБА_2 вважала, що ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_9 налаштували проти неї дитину, забрали дитину до себе жити після виникнення спору про стягнення на її користь заборгованості по аліментам, внаслідок чого ОСОБА_1 не випустили з України. З цих підстав ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про припинення виконання судового рішення про стягнення аліментів на користь матері ОСОБА_2 , з метою уникнення виконання батьком, який проживав окремо від дитини, обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини, при цьому повідомляючи суду неправдиву інформацію, що мати не приймала участь у вихованні своєї дитини. За таких обставин ОСОБА_2 та її представник адвокат Августова М.В. просили частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , звільнити його від сплати аліментів на утримання дитини з моменту, коли дитина став постійно окремо проживати від матері, тобто з 01.03.2022 року.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору, Крюківський ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції повідомлялася про місце і час розгляду справи належним чином, проте не направили в судове засідання свого представника, подали заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішення справи покладалися на розсуд суду.

Обставини, установлені судом.

26.09.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ, актовий запис №811, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 26.09.2008 року. (а.с.6).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 30.03.2009 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області. (а.с.7).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.04.2010 року у справі №2-1615/10, за позовом ОСОБА_1 , ухвалено розірвати шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у Центральному відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ, актовий запис №811. (а.с.8).

ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №186697 від 16.08.2023 року, витягами з реєстру територіальної громади від 06.09.2023 року. (а.с.14, 42, 43).

Згідно даних з Автоматизованої системи виконавчого провадження від 09.08.2023 року, з Єдиного реєстру боржників від 24.10.2023 року, постанови державного виконавця Крюківського ВДВС у м. Кременчуці від 05.01.2020 року, 27.04.2010 року було відкрито виконавче провадження №19011624 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 29.10.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, в порядку примусового виконання виконавчого листа №2-235, виданого 02.04.2010 року Крюківським районним судом м. Кременчука. (а.с.9-10, 35).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 , виконаного державним виконавцем Крюківського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Анастасьєвою К.В. від 18.08.2023 року, станом на 01.08.2023 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 267064,00 грн., яка виникла з жовтня 2009 року, частково погашалася з жовтня 2009 року по січень 2014 року. (а.с. 36-41).

Позивач ОСОБА_2 подала суду свої фото з дитиною ОСОБА_12 , зняті в різні часи як зростала дитина. (а.с. 94-98).

Згідно з декларацією №0001-ТН2А-9КА0 від 26.12.2023 року, дитина ОСОБА_3 уклав декларацію з лікарем, зазначивши контактною особою свою мати ОСОБА_2 (а.с. 115).

Згідно з довідкою голови профспілкового комітету КНМП «Кременчуцький перинатальний центр ІІ рівня» Городецької Ю.М. від 05.01.2024 року, у 2021 році на оздоровлення дитини ОСОБА_4 в дитячому оздоровчому таборі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_2 внесла батьківську оплату у розмірі 5500 грн. (а.с. 116).

24.12.2020 року ОСОБА_2 уклала з ПрАТ СК «ВУСО» електронний поліс добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби дитини ОСОБА_4 , на виконання якого подала квитанції про оплату страхових внесків. (а.с. 118-123).

За відомостями Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19-12681/18/24-вих. від 21.02.2024 року, за період зберігання інформації про перетин кордону з 08.11.2017 року по запитувану судом дату 22.04.2022 року, є інформація про перетин державного кордону України: 1) ОСОБА_8 на в`їзд 29.12.2021 року у пункті пропуску «Гоптівка», 2) ОСОБА_12 у пункті попуску «Чонгар» виїзд 23.06.2019 року, в`їзд 20.07.2019 року. (а.с. 144-146). Не зазначено осіб, які супроводжували дитину при перетині кордону, оскільки в ухвалі суду не було вказано на таких осіб, з якими дитина пересікла кордон. 22.02.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у перетині кордону України під час спроби перетину кордону України у пункті пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка» ІНФОРМАЦІЯ_4 на виїзд з України, з підстав наявності заборгованості по сплаті аліментів за постановою державного виконавця Крюківського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Яременка О.О., якою встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 06.02.2019 року ВП №19011624 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-235, виданого 02.04.2010 року Крюківським районним судом м. Кременчука. (а.с. 144-151).

Відповідач ОСОБА_2 пояснила, що дитина ОСОБА_11 у 2019 році виїздив на відпочинок у АР Крим з її братом. Такі пояснення не заперечувалися позивачем ОСОБА_1 .

Згідно з актом обстеження умов проживання складеного та затвердженого у службі у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04.12.2023 року, на підставі заяви представника ОСОБА_1 адвоката Пінчук Ю.В. проведено обстеження умов проживання дитини ОСОБА_4 . Установлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживають дитина ОСОБА_7 , батько ОСОБА_1 (перебуває у ЗСУ), баба ОСОБА_9 , дід ОСОБА_13 . Дитина проживає в родині батька, який служить у ЗСУ. Вихованням дитини на час обстеження займається баба та дід по лінії батька. Зі слів дитини ОСОБА_11 , зі своєю мамою він майже не спілкується, бо вона не цікавиться його життям та навчанням, матеріально не підтримує, а батько телефонує щодня, забезпечує усім необхідним. (а.с.104).

Згідно з актом про проживання, складеним 08.12.2023 року ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» зі слів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 з 2009 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.105)

Свідок ОСОБА_9 повідомила, що є матір`ю позивача ОСОБА_1 та бабою дитини ОСОБА_4 . З 1990 року проживають у АДРЕСА_1 . З 1991 року працювала провідником пасажирських вагонів. У 2008 році її син ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_11 . Спочатку молодята жили у неї близько 2 місяці з народження дитини. Потім переїхали в орендовану квартиру, де теж прожили разом близько 2 місяців. Але син ОСОБА_1 повернувся до неї жити один, а ОСОБА_2 з дитиною повернулася жити до свої матері. Всі вони завжди жили в одному районі у сусідніх будинках. У 2009 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали шлюб, коли дитині було декілька місяців. Одразу ОСОБА_2 стягнула аліменти з ОСОБА_1 на утримання дитини. А з 3012 року ОСОБА_1 поїхав у РФ на заробітки, де працював до грудня 2021 року, іноді приїздив на відпочинок у м. Кременчук. Від народження ОСОБА_9 допомагала ОСОБА_2 виховувати дитину ОСОБА_11 . Після народження дитини ОСОБА_2 працювала, спочатку у салоні краси косметологом, потім вийшла на своє постійне місце роботи у перинатальному центрі м. Кременчука, де мала чергування цілодобові. ОСОБА_9 працювала провідником, на місяць мала декілька тривалих рейсів, а потім відпочинок. Коли ОСОБА_9 їздила провідником у РФ, то зустрічалася там з сином ОСОБА_1 . ЇЇ чоловік теж працював провідником, був у рейсах, але в інші зміни, й останні 9 років вже не в рейсах. Тому вона з чоловіком, змінюючи один одного, виховували онука ОСОБА_11 . ОСОБА_2 майже від народження залишала їм дитину ОСОБА_11 , спочатку на декілька годин, з часом як дитина дорослішала на довше. А потім ОСОБА_11 став проживати постійно у ОСОБА_9 . З 2012 року ОСОБА_11 відвідував дитячий садок, куди його водила вона або її чоловік, сусідка, іноді мати ОСОБА_2 . Іноді на вихідні мати ОСОБА_2 брала дитину до себе. Коли ОСОБА_11 пішов у школу, то ОСОБА_9 у своїй квартирі облаштувала кімнату онуку, контролювала його навчання, приймала участь у вирішенні усіх шкільних питань, спілкувалася з вчителями, відвідувала батьківські збори, годувала та утримувала онука. Коли ОСОБА_11 був у 4-му класі, то у них з ОСОБА_15 виникав конфлікт, вона забирала свого сина ОСОБА_11 жити до себе на 3 місяці, але потім повернула. ОСОБА_11 їздив з матір`ю ОСОБА_2 на море 2 рази у Крим, 1 раз з її братом, з ними 1 раз. У 2019 році ОСОБА_2 брала ОСОБА_11 путівку у дитячий табір у с. Потоки. ОСОБА_9 мала багато претензій до невістки, але намагалася не вчиняти конфлікти з невісткою, щоб онук ОСОБА_11 почував себе щасливим. ОСОБА_2 хоч і працювала, але зароблені кошти витрачала на себе, мало приділяла уваги дитині. Тому дитину ОСОБА_11 утримували ОСОБА_9 та батько ОСОБА_1 . Коли 5 років тому ОСОБА_2 купила собі квартиру, то теж облаштувала в своїй квартирі кімнату для ОСОБА_11 , сама купила ліжко дитині. Але за проханням ОСОБА_2 матрац для онука в її квартиру придбала ОСОБА_9 . Дитина ОСОБА_11 все життя мав зареєстроване місце проживання у матері. До 2022 року ОСОБА_9 спілкувалася з невісткою ОСОБА_2 , до неї іноді ходив ОСОБА_11 , але постійно не проживав. ОСОБА_9 вважала, що з 2009 року по лютий 2022 року ОСОБА_11 80% часу був у неї, 20% часу був у матері, а після початку збройної агресії з березня 2022 року взагалі припинив спілкуватися з матір`ю, постійно проживав у неї з батьком. Весь цей час ОСОБА_1 був на заробітках, але він постійно спілкувався з дитиною ОСОБА_11 , передавав грошові кошти на його утримання, у грудні 2021 року повернувся в Україну на Новий рік. У 2022 році коли ОСОБА_1 повертався на заробітки, то виявилося, що вони ухиляються від сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_11 на користь ОСОБА_2 , тому його не випустили за кордони України. Але ОСОБА_9 вважала безпідставними вимоги ОСОБА_2 про стягнення з її сина аліментів на утримання дитини ОСОБА_11 , оскільки дитина проживав у них, й вони його утримували.

Дитина ОСОБА_7 дав суду пояснення, що проживає з бабусею ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , де має окрему кімнату з усім необхідним. Відвідував садочок у дитинстві, навчався у гімназії №16. Пам`ятає себе з 6-7 років. Пам`ятає, що завжди був з бабусею. Але 1-2 рази на тиждень був у мами, ночував, коли у неї був вихідний день. В квартирі у бабусі для нього облаштована окрема кімната. Також в квартирі у мами для нього облаштована окрема кімната. Але він почуває себе дома в квартирі у бабусі ОСОБА_9 , до якої він відчуває більшу прихильність, бо бабуся йому найрідніша. Після початку війни у 2022 році він став постійно жити в квартирі у бабусі, з матір`ю припинив спілкуватися. Батько раніше жив окремо, був у РФ на заробітках, але постійно дзвонив йому, цікавився його життям. Завжди баба його кормила, одягала, придбала планшет, контролювала навчання, водила та забирала з садочку та школи, відвідувала батьківські збори, контактувала з вчителями, вчила з ним уроки. Мати не займалася уроками з ним. Мати організовувала йому дні народження, але гроші йому чи бабусі не давала. Їздив на море з мамою 1-2 рази, а також з дядьком (братом мами). Оформив паспорт без мами, бо вона вимагала піти разом, але він відмовився, щоб вона не забрала у нього паспорт. Вона завжди забирає усі документи та зберігає у себе. Його свідоцтво про народження тримає у себе. Ось мати купила йому телефон, а коробку забрала. Коли баба чи батько дарували подарунки, то мати теж забирала гарантійні листи, обґрунтовуючи тим, що буде їх зберігати. Зараз він постійно живе з батьком за цією ж адресою. А бабуся ОСОБА_9 з дідом стали жити в селі у прабабусі. Мати у нього жорстка, а бабуся добра. Тому він зараз не хоче спілкуватися з мамою, заблокував її телефон. Мати пропонувала йому після закінчення 9 класу вчитися за кордоном, але він не бажає.

Судом були допитані свідки зі сторони позивача: ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ОСОБА_19 . Свідки в цілому повідомили, що є знайомими ОСОБА_9 . Знають зі слів ОСОБА_9 , слів дітей, або самі бачили, що бабуся по лінії батька ОСОБА_9 виховує свого онука ОСОБА_11 , який у неї постійно проживає змалку. Тому в квартирі бабусі для дитини облаштована окрема кімната. Бабуся контролює навчання та поведінку дитини, забезпечує його усім необхідним (їжею, одягом, шкільне обладнання, витрати на навчання та відпочинок, проведення свят тощо), відвідувала батьківські збори, здавала у батьківський комітет гроші на потреби класу, приносила цукерки на дні народження. Мати дитини ОСОБА_11 проживає окремо від дитини у м. Кременчуці в сусідньому будинку, іноді могла взяти до себе дитину 1-2 рази на тиждень, мінімально утримувала дитину, також іноді приймала участь у вирішенні шкільних питань, іноді відвідувала батьківські збори. Батько тривалий час проживав за кордоном України, але надавав ОСОБА_9 кошти на утримання своєї дитини. При цьому мати ОСОБА_2 одразу після розірвання шлюбу в судовому порядку стягнула з батька ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_11 до його повноліття. Спочатку ОСОБА_1 платив аліменти ОСОБА_2 на утримання дитини сам, або через ОСОБА_9 . Але потім ОСОБА_1 припинив сплачувати аліменти на утримання дитини, бо дитина постійно проживала у бабусі ОСОБА_20 , а не у матері ОСОБА_2 .

Свідок за сторони позивача ОСОБА_21 повідомив, що є сусідом ОСОБА_9 , з якою проживає в одному будинку та під`їзді. Бачить, що ОСОБА_9 виховує свого онука ОСОБА_11 від народження. Мати дитини не бачив, знає, що вона проживає у сусідньому будинку. Батько був за кордоном, а коли повернувся, то став проживати у співмешканки в квартирі, в їх будинку, але в іншому під`їзді.

Надаючи оцінку показанням свідка ОСОБА_21 суд враховує, що він не має близьких стосунків з сім`єю ОСОБА_22 , просто є їх сусідом, тому не може бути достовірно обізнаний про їх стосунки. Разом з тим суд враховує його показання, що він бачив як дитина ОСОБА_11 проживає у баби ОСОБА_9 , а його батько після повернення у м. Кременчук став проживати в цьому ж будинку, але в сусідньому під`їзді.

Також судом були допитані свідки зі сторони відповідача ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які повідомили, що є знайомими ОСОБА_2 . Бачили, що ОСОБА_26 все життя проживала разом зі своїм сином ОСОБА_11 , виховувала його самостійно без батька, водила в дитячий садок, займалася його навчанням, вихованням, матеріально забезпечувала усі його потреби, відвідувала батьківські збори та брала активну участь у житті класу, організовувала святкування днів народження дитини з іншими дітьми. Для того щоб матеріально забезпечити дитину, ОСОБА_2 постійно працювала на декількох роботах, зокрема позмінно цілодобово у перинатальному центрі м. Кременчука, тому в цей час змушена була залишати дитину бабусям (своїм мамі та бабі, свекрусі). Усі бабусі допомагали виховувати онука, у них в родині склалися добрі стосунки. Батько ОСОБА_1 після розірвання шлюбу постійно проживав за кордоном України. ОСОБА_2 змогла на самостійно зароблені кошти купити квартиру, в якій облаштувала дитині ОСОБА_11 окрему кімнату, де є для нього усе необхідне. В кінці 2021 року ОСОБА_1 повернувся в Україну на відпочинок, але ще до початку війни у лютому 2022 року він не зміг виїхати у РФ з підстав наявності заборгованості по аліментам. З цього приводу в їх сім`ї виник конфлікт. Тому батько ОСОБА_1 та з його боку бабуся ОСОБА_9 налаштували дитину ОСОБА_11 проти матері. Й після початку війни у березні 2022 року дитина ОСОБА_11 став постійно проживати у бабусі ОСОБА_9 , під її впливом перестав спілкуватися з матір`ю, відмовляється отримувати від неї допомогу. Батько ОСОБА_1 проживає окремо від дитини у співмешканки.

Мотиви ухваленого судом рішення з посиланням на норми права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінивши подані суду докази, суд вважає встановленим, що з 01.03.2022 року дитина ОСОБА_7 не проживає з матір`ю ОСОБА_2 , що визнається усіма учасниками справи, підтверджено актом обстеження умов проживання дитини, складеним та затвердженим Службою у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04.12.2023 року.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши подані суду докази, суд вважає установленим, що дитина ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Через декілька місяців після народження дитини батьки припинили спільне проживання, а в подальшому рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.08.2010 року їх шлюб було розірвано. В подальшому за заявою матері ОСОБА_2 судовим рішенням на її користь стягнуто аліменти з батька ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , починаючи з 29.10.2009 року та до повноліття дитини. На теперішній час виконавчий лист про стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_11 перебуває на примусовому виконанні. В ході виконання рішення суду про стягнення аліментів з батька на користь матері на утримання дитини, ОСОБА_1 допустив заборгованість у сплаті аліментів, а саме частково сплачував аліменти, починаючи з жовтня 2009 року до січня 2014 року включно, а з лютого 2014 року припинив сплачувати аліменти. Батько ОСОБА_1 після розірвання шлюбу виїхав до РФ на заробітки у 2012 році, де постійно проживав, а повернувся в Україну 29.12.2021 року на відпочинок. До початку оголошення воєнного стану у лютому 2022 року ОСОБА_1 не зміг повернутися у РФ з підстав наявності у нього заборгованості по сплаті аліментів, його не випустили за кордони України. В період з 08.11.2017 року ОСОБА_1 перетинав кордон України лише на в`їзд 29.12.2021 року, тобто у цей час перебував за межами України. Дитина ОСОБА_11 завжди знаходився в Україні, де зростав та навчався. Ці факти визнавалися сторонами в судовому засіданні, підтверджені допитаними свідками, листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.12.2024 року.

Таким чином суд вважає доведеним об`єктивними доказами, що до 29.12.2021 року дитина ОСОБА_11 безумовно не проживав з батьком ОСОБА_1 . Тому зазначені в позові підстави для звільнення батька від сплати на користь матері аліментів на утримання дитини, а саме що дитина ОСОБА_11 з 29.10.2009 року проживав переважно разом з батьком ОСОБА_1 , а з лютого 2021 року проживав постійно не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються усіма дослідженими доказами.

Враховуючи досліджені судом докази, зокрема пояснення самої дитини ОСОБА_11 про те, що до 01.03.2022 року він проживав і у бабусі по лінії батька ОСОБА_9 , і у матері ОСОБА_2 , коли остання була вільна від роботи, у матері та у бабусі в квартирах для нього облаштовані окремі кімнати, але він більш прихильний до бабусі, тому відчував себе дома саме у бабусі; лише після початку війни він покинув мати, припинив з нею спілкування, став постійно проживати у бабусі. При цьому усі допитані свідки, навіть свекруха ОСОБА_9 та дитина ОСОБА_27 , визнавали, що мати приймала участь у вихованні дитини від його народження до березня 2022 року, дитина був у матері у вільний від її роботи час, батько проживав у РФ. При цьому дитина і по теперішній час має зареєстроване місце проживання з матір`ю, літом 2021 року мати оплатила сину відпочинок у дитячому оздоровчому таборі, їздив з мамою на море, проводив з нею час, коли вона була вільна від роботи, має в її квартирі окрему облаштовану кімнату, де він спав до березня 2022 року, коли мати була вільна від роботи, не була на цілодобових чергуваннях, навіть декларацію з лікарем ОСОБА_11 заключив 26.12.2023 року, зазначивши контактну особу мати ОСОБА_2 . 24.12.2020 року мати ОСОБА_2 уклала договір страхування дитини ОСОБА_11 , який і оплачувала самостійно. З жовтня 2009 року по січень 2014 року включно батько ОСОБА_1 частково сплачував аліменти на користь матері для утримання дитини, й такий вчинок безумовно вказує на визнання ним факту проживання дитини з матір`ю у той час. При цьому хоча батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_9 стверджували в судовому засіданні, що з 2009 року дитина ОСОБА_11 не проживав постійно у матері, не отримував від неї утримання, хоча аліменти нараховувалися, про що їм було достовірно відомо, але вони не зверталися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з батьком, про встановлення опіки чи піклування над дитиною для бабусі, відібрання дитини чи позбавлення матері батьківських прав з підстав ухилення від виховання дитини.

Суд враховує, що ОСОБА_2 як одинока мати мала утримувати дитину від її народження, тому змушена була працювала на декількох роботах, зокрема косметологом в салоні краси, а також в перинатальному центрі, де чергувала позмінно цілодобово. За цей час ОСОБА_2 на зароблені кошти купила квартиру, де облаштувала окрему кімнату для своєї дитини. Звісно, що коли мати працювала, то дитина потребувала догляду. Сім`я проживала в одному районі у сусідніх будинках. Й мати дозволяла бабусі з боку батька доглядати за онуком, коли остання теж була вільна від своєї роботи провідником на залізниці, що відповідає вимогам закону. Й такі дії матері не можуть вважатися ухиленням від виховання та утримання дитини чи проживанням окремо від дитини. А звинувачення позивача ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_9 , що ОСОБА_2 не достатньо приділяла уваги сину, не достатньо його утримувала, оскільки син лише 20% часу жив у неї, суд вважає їх суб`єктивною оцінкою, яка виникла в наслідок різних поглядів на життя та негативних стосунків, що склалися між ними.

А тому суд вважає безпідставними доводи позивача ОСОБА_1 про те, що з 29.10.2009 року до 01.03.2022 року ОСОБА_2 проживала окремо від дитини ОСОБА_11 , оскільки це не доведено достатніми, належними та допустимими доказами.

У ст.7 СК України наведені загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

У ст. 265 СК України установлений обов`язок баби, діда утримувати внуків. Так, баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

За таких обставин, суд вважає з аналізу досліджених доказів, що до 01.03.2022 року дитина ОСОБА_11 постійно проживав з матір`ю ОСОБА_2 , батько ОСОБА_1 проживав окремо у РФ, але у вихованні дитини активно допомагала бабуся ОСОБА_9 , виконуючи свій обов`язок, визначений у ст.265 СК України, а саме доглядала дитину у свій вільний від роботи час, коли мати працювала, зокрема у час її цілодобових чергувань у перинатальному центрі.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

З урахуванням предмета цього спору (звільнення від стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, заявник вправі звернутися до суду із заявою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

У спорі, що виник між батьком ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_2 , безумовно мати брала більш активну участь у вихованні дитини ОСОБА_11 , оскільки батько до 29.12.2021 року постійно проживав окремо від дитини за кордоном України.

Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22), на яку, зокрема, посилався й заявник у касаційній скарзі.

Враховуючи встановлені обставини, що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, та враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині припинення стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини з 01.03.2022 року, оскільки з цього часу дитина ОСОБА_11 проживав окремо від матері, та вона не несла витрат на його утримання.

Суд враховує, що нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина, а тому не прив`язує припинення стягнення аліментів з батька на користь матері на утримання дитини до набрання цим рішенням законної сили, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.06.2023 року у справі № 186/126/21, провадження № 61-1949св23.

Отже позовні вимога ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне починаючи з 01.03.2022 року звільнити платника аліментів ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука у справі №2/235, на виконання якого 02.04.2010 року цим же судом виданий виконавчий лист №2-235.

З цих підстав необхідно відкликати виконавчий лист №2-235, виданий 02.04.2010 року Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі щомісячно частини з усіх видів заробітку, починаючи з 29.10.2009 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства Юстиції, про припинення стягнення з батька аліментів на утримання дитини, задовольнити частково.

Звільнити платника аліментів ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука у справі №2/235, на виконання якого 02.04.2010 року цим же судом виданий виконавчий лист №2-235, починаючи з 01.03.2022 року.

Відкликати виконавчий лист №2-235, виданий 02.04.2010 року Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі щомісячно частини з усіх видів заробітку, починаючи з 29.10.2009 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Інформація про сторони:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 21.06.2023 року органом 5317, місце реєстрації АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 05.11.2008 року місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 03.02.2025 року.

Суддя Мурашова Н.В.