САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/4247/24
Провадження №2/726/69/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03.02.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу № 726/4247/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

У С Т А Н О В И В:

30.12.2024 Садгірським районним судом м. Чернівці отримано позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Коваль Людмила Олександрівна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у якій представниця позивачки просить суд стягнути із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не більше ніж 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення, а саме з 30.12.2024 та до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що починаючи з вересня 2021 року позивач почала проживати однією сім`єю та вести спільний побут з відповідачем і в період до березня 2022 року сторони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а після повномасштабного вторгнення переїхали до м. Чернівці, а відповідач був мобілізований в ЗСУ.

Також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Окрім сина позивачка також має дитину від першого шлюбу та наразі самотужки виховує і доглядає двох дітей, не може працювати та забезпечити самостійно належний рівень життя дітям. Також просить врахувати і те, що позивачка є внутрішньо переміщеною особою, а тому вимушена винаймати квартиру.

Представниця позивачки просить суд врахувати, що відповідач інших дітей, окрім сина, не має, зобов`язаний та в змозі сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів та заробітків.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подав.

Вказаний позов отриманий судом 30.12.2024 та того ж дня, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 30.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 20 січня 2025 року та відкладено на 03.02.2025.

Представниця позивачки ОСОБА_1 - адвокат Коваль Л.О. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а у випадку неявки відповідача не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, жодних клопотань та відзиву не скерував, поважних причин неявки не повідомив.

Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за наявності для того відповідних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши письмові матеріали справи та наявні у них докази, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що згідно з даних копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільної стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 17 січня 2024 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Чернівці Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис № 61, а його батьками є ОСОБА_2 (відповідач у справі) та ОСОБА_1 (позивач у справі).

Відповідно до даних Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 7726- від 20.06.2023 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресю: АДРЕСА_2 . Також суду надано копію Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 7726- від 29.01.2024 відповідно до якої ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресю: АДРЕСА_2 .

Тобто наразі дитина проживає разом із матір`ю.

Також згідно із даних копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18 червня 2018 року ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із даними Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 29.12.2024 ОСОБА_1 не працює та отримує лише соціальні виплати від держави та благодійну допомогу від МБФ «Ініціатива».

Відповідно до даних Довідки військової частини НОМЕР_3 № 827/кп від 26.12.2024, ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 .

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів, суд виходить із наступного.

Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183, 184 СК України).

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Станом на 2024 та 2025 рік такий мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить 1281,50 грн, рекомендований розмір аліментів складає 2563 грн.

Статтею 183 СК України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.2 ст. 183 СК України).

Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Матеріалами справи у даному конкретному випадку підтверджено факт проживання сина ОСОБА_3 із матір`ю (позивачкою у справі), що не заперечено відповідачем.

Суд враховує і те, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьків, а тому як мати, так і батько повинні нести витрати для забезпечення потреб дитини. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Так, при визначенні розміру аліментів в даному випадку, суд враховує факт проживання сина із матір`ю та, відповідно, перебування дитини на її утриманні; вік дитини; вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини; те, що обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними тай чи є в них кошти, достатні для надання утримання; матеріальний стан позивачки; матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є фізично здоровим та працездатним, перебуває на військовій службі, а тому має дохід, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має (доказів їх наявності суду не надано), жодних обставин, які б унеможливлювали сплату ним аліментів не вказав.

Враховуючи викладене, а також те, що право визначення способу стягнення аліментів належить позивачу з яким проживає дитина, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, за наявності законних на те підстав, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 , 2023 року народження, у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

Саме такий розмір аліментів, на думку суду є розумним, справедливим та співмірним, а також буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та сприятиме повноцінному та всебічному розвитку дитини на достатньому рівні.

Підстави для стягнення аліментів в розмір 1/3 частини усіх видів доходу відповідача, суд не вбачає, виходячи з того, що позивачка не довела наявності будь-яких обставин, які б вказували на можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі та необхідність саме таких витрат на дитину, зумовлених станом здоров`я чи іншими обставинами.

Наведені в позовній заяві обґрунтування щодо недостатність витрат на утримання нею дитини не доводять підстав для визначення аліментів у більшій частці доходу, а посилання на те, що відповідач є працездатним, а тому може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів не є безумовною підставою для стягнення аліментів саме у такому розмірі, що просить позивачка.

Крім того, положенням Цивільно-процесуального кодексу визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів на одну дитину можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження, що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дитину.

При цьому суд не погоджується із доводами позивачки щодо необхідності призначення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, а факт наявності у позивачки на утриманні двох дітей, одна із яких є її дитиною від першого шлюбу не є тією обставиною, що зобов`язує відповідача сплачувати кошти на утримання цієї дитини і призначення саме такого розміру аліментів.

Таким чином позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 30.12.2024.

Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Що стосується судових витрат у справі, суд виходить із такого.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів, судові витрати по справі, що складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 1 211 гривень 20 копійок, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 133, 141, 206, 263-265, 267-268, 273, 280-283, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (однієї тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Садгірським районним судом м. Чернівці за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев