Ухвала

Іменем України

27 січня 2025 року

смт Краснопілля

справа № 578/721/24

провадження № 2/578/12/25

Краснопільський районний суду Сумської області у складі: головуючого судді Косар А. І. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Краснопілля Сумського району Сумської області в порядку загального позовного провадження обєднану цивільну справу Єдиний унікальний номер 578/721/24

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

предмет позов: спір про стягнення аліментів на утримання батька

та

позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2

відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1

предмет позов: спір про звільнення від обов`язку утримання батька

учасники судового процесу:

секретар судового засідання Литвин А. В.

і установив:

Короткий зміст позовних вимог первісного позову

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь алімепти на утримання батька в розмірі 1 500.00 грн, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для осіб, як втратили працездатність, щомісячно. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є пенсіонером за віком, отримує пенсію у розмірі 2 725.00 грн щомісяця, проживає самотньо. Має ряд захворювань. Його дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування, проживання. У 2021 році його будинок згорів і став не придатним до проживання. Відповідач є його повнолітнім сином, може надавати йому допомогу, але ухиляється від свого обов`язку. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності та не отримавши від сина ніякої підтримкина прохання про надання допомоги, він вимушений звернутись з позовом до суду.

Короткий зміст позовних вимог зустрічного позову

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про звільнення від обов`язку утримання батька.

Зустрічний позов мотивовано тим, що сторони перебувають у родинних відносинах сина та батька. Батьки розлучилися і з 2006 року ОСОБА_1 не спілкується з сином. Позивач проживає з мамою ОСОБА_3 , 1955 р. н., яка є пенсіонеркою та внутрішньопереміщеною особою. Більше трьох років позивач хворіє на цукровий діабет 1 типу у важкій формі, має вроджену ваду серця та серцеву недостатність, тому не працює, а фактично перебуває на утриманні матері, яка отримує пенсію у розмірі 3 478.00 грн і значні кошти витрачаються на його лікування. Станом на час розгляду справи він оформлює групу по інвалідності. Зазначає, що після розлучення за рішенням суду від 19.11.2007 з відповідача ОСОБА_1 стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у частці від заробітку. Стверджує, що батько свої обов`язки виконував неналежно, мав заборгованість по сплаті аліментів. Фактично не сплачував аліменти з вересня 2007 року по вересень 2013 року, заплативши у цей період лише 1 050.00 грн. Звертає увагу суду, що саме у вказаний період, коли позивач потребував його матеріальної підтримки, що підтверджує факт його ухилення від сплати аліментів в працездатному віці. На момент припинення виконавчого провадження заборгованість по сплаті аліментів за період з 14.09.2007 по 11.08.2016 залишалась не сплаченою на суму 8 213.65 грн. І лише коли батько вийшов на пенсію у 2013 році, виконавчою службою почалося примусове стягнення аліментів з пенсійних виплат. Таким чином, з урахуванням його стану здоров`я, ухилення відповідача як батька від сплати визначених за рішенням суду аліментів, коли він був неповнолітнім, на підставі положень статті 204 Сімейного кодексу України, просить суд у позові ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання батька відмовити, а зустрічний позов про звільнення його від обов`язку утримання батька задовольнити.

Процесуальні дії у справі

13 серпня 2024 року Ухвалою суд прийняв позовну заяву та відкрив провадження у цій справіз розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

08 жовтня 2024 року Ухвалою суд прийняв зустрічний позов ОСОБА_2 до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання батька, перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначив по справі підготовче судове засідання.

18 листопада 2024 року Ухвалою суд закінчив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.12.2024.

18.12.2024 сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявна заява від відповідача/позивача за зустрічним позовом від 28.11.2024 ОСОБА_2 про розгляд об`єднаної справи 18.12.2024 у його відсутність, зустрічний позов підтримує, у первісному позові просить суд відмовити.

Наступне судове засідання призначено на 20.01.2025.

Сторони в судове засідання 20.01.2025 не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суд не повідомили.Заяв про розгляд справи у відсутність сторін до суду не надійшло.

У відповідності до статті 44 Цивільного процесуального кодексу України /далі по тексту також ЦПК/, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК).

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 223, 257 ЦПК передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності.

Тобто право позивача як особи, що подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 5 червня 2020 року у справі № 910/16978/19 вказано, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, виключно неявка позивача у судові засідання не може слугувати підставою для залишення позову без розгляду, керуючись пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК. Необхідною умовою для вчинення відповідної процесуальної дії є також відсутність у матеріалах справи заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як встановлено судом, позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в установленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце проведення судових засідань, проте у судові засідання не з`явилися, і від них не надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно зі змістом статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, суд уважає, що наявні правові підстави для застосування пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК, та постановляє ухвалу про залишення первісного та зустрічного позову без розгляду.

Керуючись стст. 223, 257-258, 353-354 Цивільного процесуального кодексу України,

Постановив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька - залишити без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від обов`язку утримання батька - залишити без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України.

Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Сторона, яка не була присутня при проголошенні ухвали, може її оскаржити протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК).

Інформація про сторони та інших учасників справи:

позивач/відповідач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт громадянина України документ: НОМЕР_2 , Орган що видав:Хустський РВ ГУДМС України в Закарпатській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , Україна

відповідач/позивач: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , Україна

Повне судове рішення складено 27 січня 2025 року.

Суддя А. І. Косар