Справа№938/218/25
Провадження № 2-о/938/30/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

03 лютого 2025 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши матеріали

заяви: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй документів: довідки №025 від 26.03.2023, виданої Верховинським районним споживчим товариством на ім`я « ОСОБА_1 »; довідки №025 від 26.03.2023, виданої Верховинським районним споживчим товариством на ім`я « ОСОБА_1 »; довідки №025 від 26.03.2023, виданої Верховинським районним споживчим товариством на ім`я « ОСОБА_1 »; трудової книжки, виданої на ім`я « ОСОБА_1 », заповненої 25 травня 1983 року; свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 від 13.11.1990 року, виданого виконкомом Устеріківської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області.

В якості заінтересованої особи при розгляді вказаної справи, заявником визначено Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п.5 ч.2 до ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Згідно ст.318 ЦПК України, при зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту, заявник має зазначити який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим для справ окремого провадження. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 1 п.12 вказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

При цьому, коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Так, порядок заповнення трудових книжок визначено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 № 58.

Відповідно до п.2.13 вказаної Інструкції, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на

внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п.2.15.9 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості). На підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану про виправлення помилок, доповнення запису відомостями тощо виправляються або доповнюються відповідні відомості в актових записах, які зазначено у висновку (п.2.16.14. Правил).

Зі змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається, що заявниця звернулася до відділу обслуговування громадян №2 Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в селищі Верховина із заявою про нарахування пенсії, до якої долучила ряд документів, серед яких, архівні довідки та трудова книжка. Однак при перевірці вказаних документів було виявлено, що в них прізвище заявниці вказано « ОСОБА_1 », тобто із апострофом, в той час, як у її паспорті громадянина України та свідоцтві про шлюб, її прізвище вказано « ОСОБА_1 », тобто без апострофа. Така ж помилка допущена і у свідоцтві про народження її сина, а саме у її прізвищі, як матері, що не дає можливості зарахувати їй перебування у відпустці по догляду за дитиною, до загального стажу.

Заявник зазначає, що згідно інформації отриманої від керівника Верховинського РСТ, довідки по заробітній платі, видані на підставі даних зазначених у книгах по заробітній платі.

Однак, заявником в заяві про встановлення юридичного факту не наведено жодних обґрунтувань неможливості внесення виправлень у відповідні довідки, трудову книжку та свідоцтво про народження її сина, та не надано до заяви жодних доказів на підтвердження того, що до її пред`явлення до суду, вона зверталася до Верховинського районного споживчого товариства з питанням виправлення описки у відповідних довідках та трудовій книжці, та до Верховинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі, з питанням виправлення описки у свідоцтві про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 від 13.11.1990 року, але їй в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Заява не містить жодних обґрунтування щодо встановлення факту належності їй документу, а саме свідоцтва про народження ОСОБА_3 , тобто належності їй документа виданого саме на ім`я ОСОБА_3 .

У прохальній частині заявник просить встановити факт належності їй трьох довідок №025 від 26.03.2023, виданих Верховинським районним споживчим товариством на ім`я « ОСОБА_1 ». Однак заявник не конкретизує, чи це одна і таж довідка чи це різні довідки, які стосуються різних періодів, різних нарахувань, тощо.

Також заявником не надано суду доказів звернення до Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії, та про прийняте рішення за цією заявою.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, оскільки нормами ЦПК України не передбачено залишення без руху заяви, яка подана в порядку окремого провадження, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням вищенаведеного, заяву необхідно залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Керуючись статями 185, 315, 318,260, 293 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

1.Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

2. Надати заявнику строк у 10 (десять) календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали суду.

3. Роз`яснити, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, заява бути вважатися неподаною і повернута заявнику.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Роман ДЖУС