У х в а л а

24 січня 2025 року

м. Київ

Справа № 947/30418/19

Провадження № 61-7498ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця), інтереси якої представляє адвокат Федяєв Сергій Володимирович (далі - адвокат),

на рішення Київського районного суду міста Одеси від 8 квітня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року

у справі за позовом скаржниці до Публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» (далі - ПАТ «Комінбанк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Фінанс Групп» (далі - ТОВ «Стандарт Фінанс Групп»), ОСОБА_2 за участю приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Янковської Ольги Сергіївни (далі - нотаріус) як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно та

в с т а н о в и в :

1. 22 травня 2024 року адвокат в інтересах скаржниці сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 17679/0/220-24 від 23 травня 2024 року), у якій просить: (1) поновити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень; (2) скасувати постанову апеляційного суду, змінити рішення суду першої інстанції у мотивувальній частині, в якій суд зазначив про доведеність отримання скаржницею повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

2. 24 червня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії тієї ухвали. Скаржниця мала:

- надати до суду докази надіслання копій касаційної скарги та доданих до неї матеріалів ОСОБА_2 і нотаріусу;

- надати суду відповідний документ про сплату судового збору у визначеному розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону, а також докази надсилання цих документів всім іншим учасникам справи;

- навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарженняпостанови апеляційного суду, бо викладені у касаційній скарзі підстави поновлення строку на касаційне оскарження суд визнав неповажними.

Мотивував ухвалу так:

- адвокат не надав докази надсилання копій касаційної скарги з додатками ОСОБА_2 і нотаріусу, а також не надав документ, що підтверджує сплату судового збору або підстави звільнення від сплати останнього;

- підстави поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду є неповажними. В Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржена постанова зареєстрована 2 березня 2024 року, а 4 березня 2024 року наданий до неї загальний доступ. Скаржниця не підтвердила те, що апеляційний суд не надав їй оскаржену постанову у день виготовлення повного тексту, не надіслав їй цю постанову поштою чи в інший спосіб, або надіслав, але скаржниця її не отримала. Відповідна інформація може бути у матеріалах справи, яких у Верховного Суду немає;

- відомості про те, що адвокат Галайчук Г. С. з червня 2023 року перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яку народила ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджує, що скаржниця до дня ухвалення оскарженої постанови та після цього мала достатньо часу, щоби за потреби укласти договір про надання правничої допомоги з іншим адвокатом або представляти власні інтереси в суді самостійно. Скаржниця не надала доказів того, що вона вжила заходи до 20 травня 2024 року, щоб дізнатися про стан відомого їй апеляційного провадження, яке апеляційний суд відкрив за її ж апеляційною скаргою.

3. 19 липня 2024 року адвокат скаржниці сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додав докази надіслання копій касаційної скарги та доданих до неї матеріалів ОСОБА_2 і нотаріусу, а також доказ сплати 1 229,44 грн судового збору згідно з квитанцією від 19 липня 2024 року № 5040-2605-2066-6878. Мотивував необхідність поновлення строку на касаційне оскарження так:

- скаржниця була переконана у необхідності надіслання їй судом будь-якого рішення поштою, тому чекала відповідних повідомлень. Вона не очікувала в умовах постійних тривог і хвилювань за своє життя та життя її дітей, що суд може не повідомити про ухвалене рішення;

- оскільки судове рішення скаржниці не вручили у день проголошення або виготовлення повного тексту, суд не надіслав їй цю постанову поштою чи в інший спосіб, скаржниця має право на поновлення пропущеного строку згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України;

- скаржниця не перебуває у м. Одесі, а її представник проходить службу в Збройних Силах України у зоні бойових дій (додав довідку військової частини від 20 квітня 2024 року про перебування на військовій службі та виконання бойових завдань), тому має можливість ознайомитися з матеріалами справи лише в електронному кабінеті. Там відсутні відомості про те, що скаржниця отримала рішення апеляційного суду. Верховний Суд може переконатися в тому, що скаржниця говорить правду, переглянувши матеріали справи після їх витребування.

4. 26 вересня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою продовжив скаржниці на десять днів із дня вручення тієї ухвали строк на усунення недоліків касаційної скарги. Мотивував так:

- адвокат не звернув увагу на те, що питання про поновлення строку на касаційне оскарження суд вирішує до того, як відкриє касаційне провадження та витребує матеріали справи, а не навпаки;

- адвокат підтвердив, що у матеріалах справи може бути інформація про те, що апеляційний суд не надав скаржниці копію постанови у день виготовлення повного тексту останньої, не надіслав її поштою чи в інший спосіб або надіслав, а скаржниця не отримала. Проте хибно вважає, що оскільки скаржниця не перебуває в Одесі, а адвокат проходить службу в Збройних Силах України, то неможливо підтвердити інформацію з матеріалів справи. Немає доказів як того, що скаржниця позбавлена можливості залучити за потреби для ознайомлення з матеріалами справи іншого представника, так і того, що вона або адвокат для виконання вимог ухвали Верховного Суду від 24 червня 2024 року не змогли зробити запит до апеляційного суду з приводу надсилання та вручення копії оскарженої постанови й отримати на нього відповідь.

5. 7 жовтня 2024 року адвокат в інтересах скаржниці сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 31968/0/220-24 від 8 жовтня 2024 року). Зазначив, що задля ознайомлення з матеріалами справи скаржниця залучила іншого представника, який не виявив в них доказів отримання скаржницею оскарженої постанови. Крім того, адвокат вважає, що без витребування матеріалів справи неможливо впевнитися у відсутності таких доказів.

6. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що за неповажності підстав для поновлення скаржниці строку на касаційне оскарження слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

6.1. В ухвалі від 24 червня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду звернув увагу скаржниці на те, що вказані нею причини пропуску строку на касаційне оскарження не є поважними, а в ухвалі від 26 вересня 2024 року - що питання про поновлення строку на касаційне оскарження суд вирішує до того, як відкриє касаційне провадження та витребує матеріали справи, а не навпаки. Вказав, що немає доказів як того, що скаржниця позбавлена можливості залучити за потреби для ознайомлення з матеріалами справи іншого представника, так і того, що вона або адвокат для виконання вимог ухвали Верховного Суду від 24 червня 2024 року не змогли зробити запит до апеляційного суду з приводу надсилання та вручення копії оскарженої постанови й отримати на нього відповідь.

6.2. Адвокат у заяві про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 31968/0/220-24 від 8 жовтня 2024 року) вказав,що задля ознайомлення з матеріалами справи скаржниця залучила іншого представника, який не виявив в доказів отримання скаржницею оскарженої постанови. Доказів залучення іншого представника, ознайомлення ним із матеріалами справи, а також копій таких матеріалів, з яких би можна було зробити висновок про те, що скаржниця не могла бути ознайомленою із оскарженою постановою, адвокат не надав. Хибно вважає, що без витребування матеріалів справи неможливо впевнитися у відсутності доказів отримання скаржницею копії тієї постанови. Ні скаржниця, ні адвокат не зробити запит до апеляційного суду з приводу надсилання та вручення такої копії, хоча Верховний Суд в ухвалі від 26 серпня 2024 року звертав увагу на відповідну можливість. Тому за наведеного обґрунтування підстави поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду є неповажними.

6.3. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 393 ЦПК України).

6.4. За змістом пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

6.5. Оскільки суд визнав неповажними підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

7. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

7.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

7.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

7.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

7.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

7.5. Скаржниця мала можливість навести аргументи та докази на користь її позиції, мала визначений законом строк для оскарження постанови суду апеляційної інстанції, не була позбавлена можливості подати касаційну скаргу та належно обґрунтувати підстави для поновлення строку на її подання. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене, зокрема строком касаційного оскарження судових рішень. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

7.6. Скаржниця подала касаційну скаргу на судові рішення з пропуском строку на касаційне оскарження. Належного обґрунтування підстав для поновлення цього строку немає. Тому суд визнав наведені скаржницею підстави неповажними. З огляду на це обмеження на подання касаційної скарги у цивільній справі є пропорційними означеній вище легітимній меті та не порушують сутність права скаржниці на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, 390, частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 8 квітня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Фінанс Групп», ОСОБА_2 за участю приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Янковської Ольги Сергіївни як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно.

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко