ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м.Суми

Справа №592/14372/23

Номер провадження 22-ц/816/180/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Кузнєцова Артема Сергійовича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2023 року, в складі судді Князєва В.Б., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивував тим, що 05.01.2023 року о 08 годині 40 хвилин в м. Путивль по вул. Борисоглібській, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 3302», д.н.з. НОМЕР_1 , порушивши п. 10.5 Правил дорожнього руху України, скоїв зіткнення з його автомобілем марки «MITSUBISHI PAJEROl», д.н.з НОМЕР_2 . В результаті цієї дорожньої-транспортної пригоди його автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою судді Путивльського районного суду Сумської області від 16.01.2023 у справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вказує, що діями ОСОБА_3 йому було завдано майнову шкоду у розмірі 83069,82 грн, що підтверджується ремонтною калькуляцією № 93-D/11/88 від 19.01.2023 та рахунком на оплату № 38 від 30 січня 2023 р. ТОВ «АВТОАРТ ЛТД». ОСОБА_3 працює водієм у ФОП ОСОБА_2 , транспортний засіб ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 та оформлений страховий поліс АТ/2794308 ТДВ СК «Альфа-Гарант». Згідно заяви цивільної відповідальності (про погодження суми) від 07.02.2023 до ТОВ «АВТОАРТ ЛТД» було погоджена страхове відшкодування, розраховане по калькуляції в розмірі 33156 грн. Страховою компанією ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 33156,35 гривень. Таким чином, різниця між нарахованою майновою шкодою та виплаченою Страховою компанією ТДВ СК «Альфа - Гарант», складає 49913,82 грн (83069,82 -33156,00).

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідачі відмовляються добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь суму матеріального збитку, яка складає 49913,82 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріального збитку у розмірі 49913 грн 82 коп.

Стягнуто в дольовому порядку із ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 повернення судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп., тобто по 536 грн 80 коп. з кожного. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Кузнєцов А.С., посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування судом норм матеріального права, незастосування судом висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справу розглянуто судом за відсутності ОСОБА_3 , який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Крім того, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Вважає, що законодавством не передбачено солідарного порядку стягнення завданої шкоди, ст. 1194 ЦК передбачає умови виключно субсидіарного порядку.

Суд помилково вважав доказами майнової шкоди калькуляцію та рахунок на ремонт транспортного засобу, залишаючи поза увагою, що позивач не надав докази ремонту автомобіля, що виключає підстави стягнення ПДВ, не врахував, що позивач сам забажав сплати меншої суми відшкодування, підписавши погодження із страховиком, що виключає відповідальність відповідачів.

Вважає, що згідно полісу №АТ/2794308, який наданий позивачем, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 грн і в межах цієї суми несе відповідальність ТДВ СК «Альфа-гарант».

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає повністю.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою судді Путивльського районного суду Сумської області від 16.01.2023 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та його було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 6).

З даною постанови вбачається, що ОСОБА_3 05.01.2023 о 08 год 40 хв, керуючи автомобілем ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Борисоглібській в м. Путивль та під час повороту праворуч на перехресті з проспектом Іоанна Путивльського допустив виїзд транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем MITSUBISHI PAJERO, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по проспекту Іоанна Путивльського в зустрічному напрямку, внаслідок дорожньої-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Також встановлено, що діями ОСОБА_3 було завдано майнову шкоду у розмірі 83069,82 грн, що підтверджується ремонтною калькуляцією № 93-D/11/88 від 19.01.2023 та рахунком на оплату № 38 від 30 січня 2023 р. ТОВ «АВТОАРТ ЛТД» (а.с. 11-12).

Згідно з калькуляцією № 93-D/11/88 від 19.01.2023 року вартість робіт склала 15447, 90 грн; вартість за фарбування 10075,92 грн; вартість запчастин 57546,00 грн.; загальна вартість ремонту 83069,82 грн.

Транспортний засіб ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 та оформлений страховий поліс АТ/2794308 ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с. 13).

Згідно заяви цивільної відповідальності від 07.02.2023 до ТОВ «АВТОАРТ ЛТД» було погоджено страхове відшкодування, розраховане по калькуляції в розмірі 33156 грн (а.с. 14).

Страховою компанією ТДВ СК «Альфа-Гарант» позивачу було виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 33156,35 грн (а.с. 15).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що різниця між нарахованою майновою шкодою та виплаченою страховою компанією ТДВ СК «Альфа - Гарант» складає 49913,82 грн (83069,82 - 33156), що підлягає солідарному стягненню із ОСОБА_3 як винної особи та ФОП ОСОБА_2 як власника транспортного засобу.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції справу розглянуто за відсутності відповідача ОСОБА_3 , не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду і він обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, таке порушення судом норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не можна вважати законним і обґрунтованим.

Крім того, судом встановлено, що на час ДТП, а саме 05.01.2023 року, ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , працював на посаді водія.

Транспортний засіб ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 та оформлений страховий поліс АТ/2794308 ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Зазначені обставини свідчать про те, що володільцем джерела підвищеної небезпеки автомобіля марки ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 на момент вчинення ДТП, була ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це його законний володілець.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18).

Зі свого боку, фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника фактичного завдавача шкоди у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про стягнення в солідарному порядку з володільця джерела підвищеної небезпеки та з винного водія суми матеріального збитку. Саме ФОП ОСОБА_2 як володілець транспортного засобу має нести обов`язок з відшкодування шкоди, завданої її працівником. Доводи апеляційної скарги та матеріали справи не містять доказів, які давали б підстави для звільнення її від такого обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що страховою компанією ТДВ СК «Альфа-Гарант» потерпілому було виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 33156,35 грн.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика згідно зі статтею 1194 ЦК України.

Різниця між нарахованою майновою шкодою та виплатою страхової компанії ТДВ СК «Альфа - Гарант» складає 49913,82 грн (83069,82 - 33156), що підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_2 як володільця транспортного засобу. Аргументи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача матеріальних збитків та судового збору. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди необхідно відмовити.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріального збитку у розмірі 49913 грн 82 коп. на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1,п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині. Крім того, підлягає зміні рішення суду в частині стягнення в дольовому порядку з відповідачів понесених позивачем витрат на сплату судового збору, такий судовий збір підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 1073,60 грн.

Крім того, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає компенсації судовий збір за апеляційний перегляд справи в розмірі 805 грн 20 коп. (1610,40 грн :2) та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн (7000 грн : 2).

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Кузнєцова Артема Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Абзац другий резолютивної частини рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2023 року викласти в такій редакції:

«Стягнути з ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) суму матеріального збитку у розмірі 49913 грн 82 коп.».

Змінити рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2023 року в частині повернення судового збору та викласти абзац третій резолютивної частини рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2023 року в такій редакції:

«Стягнути з ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) повернення судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп.».

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір за апеляційний перегляд справи в розмірі 805 грн 20 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов