У Х В А Л А

03 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 947/39255/21

провадження № 61-506ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» - Жовтонецького Віктора Миколайовича на рішення Київського районного суду

м. Одеси від 07 червня 2022 року, додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 червня 2022 року та постанови Одеського апеляційного суду

від 12 грудня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання зобов`язання виконаним і припиненим та

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила: визнати зобов`язання за кредитним договором № 910.22292, укладеним 08 травня 2013 року (далі - кредитний договір) між нею та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк»), припиненим

з 08 січня 2015 року з підстав його повного виконання; визнати заставу автомобіля CHEVROLET AVEO 2013 року випуску, колір коричневий, тип ТЗ - легковий комбі-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - автомобіль), згідно з договором застави транспортного засобу від 04 червня 2013 року № 910.22292, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цьолковською І. С., за № 1357, припиненою з 08 січня 2015 року з підстав повного виконання зобов`язань за кредитним договором; виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про рухоме майно - автомобіль, що належить ОСОБА_1 на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_3 .

Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Вказувала, що відповідно до кредитного договору вона отримала кредит у розмірі 115 988,88 грн на купівлю транспортного засобу.

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань між нею та банком укладено договір застави транспортного засобу.

Проте 02 листопада 2021 року ПАТ «Ідея Банк» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта М Юкрейн» уклали договір доручення, за умовами якого товариство здійснює від імені банку дії, спрямовані на стягнення заборгованості за договором з неї, чим порушує її права.

08 січня 2015 року в повному обсязі виконала свої зобов`язання за кредитним договором.

29 квітня 2022 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси залишено без розгляду позов ОСОБА_1 в частині визнання застави автомобіля за договором застави від 04 червня 2013 року № 910.22292 припиненою і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_1

07 червня 2022 року рішенням Київського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано зобов`язання за кредитним договором припиненим з 08 січня 2015 року у зв`язку з його повним виконанням.

17 червня 2022 року додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн.

Вимоги в частині відшкодування витрат на оплату судового збору залишено без задоволення.

12 грудня 2024 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» залишено без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року залишено без змін.

12 грудня 2024 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» залишено без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 червня 2022 року залишено без змін.

10 січня 2025 року представник АТ «Ідея Банк» - Жовтонецький В. М. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року, додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 червня 2022 року та постанови Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про залишення позову та заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Необхідно відмовити в відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення в справі незначної складності з ціною позову, що не перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Частина третя статті 389 ЦПК України визначає випадки, за яких рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції не підлягають касаційному оскарженню, а саме не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Додатково у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України конкретизовано випадки, за яких касаційне провадження має бути відкрите попри те, що справу визнано малозначною.

Такими випадками, зокрема, є наявність у касаційній скарзі питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а»); особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи (підпункт «б»); значний суспільний інтерес або винятковість її значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в»); віднесення судом першої інстанції справи до категорії малозначних помилково (підпункт «г»).

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

У справі предметом позову є вимоги про визнання зобов`язання за кредитним договором виконаним і припиненим.

Відповідно до кредитного договору, який просить ОСОБА_1 визнати виконаним та припиненим, вона отримала 115 988,88 грн, що не перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою (242 240,00 грн).

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) в справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

У касаційній скарзі не зазначено, що розгляд справи в касаційному суді має виняткове значення для заявника.

Верховний Суд враховує предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, судову практику в такій категорії справ та вважає, що справа є незначної складності та не відноситься до переліку справ, передбаченого частиною четвертою статті 274 ЦПК України, та відсутні підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд зауважує, що зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у справі на рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Такий висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Заявник подав касаційну скаргу на судові рішення в справі незначної складності з ціною позову, що не перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» - Жовтонецького Віктора Миколайовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року, додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 червня 2022 року та постанови Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання зобов`язання виконаним і припиненим.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська