Справа № 459/2820/24
Провадження № 2/459/800/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 лютого 2025 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі головуючого Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Лель Г. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

29.10.2024 представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки 23 677,49 гривень заборгованості за кредитним договором №19033/107/2024 від 18.03.2024 та 3 028,00 гривень судового збору.

В обґрунтування позову представник позивача послався на те, що 18.03.2024 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (надалі - АТ АКБ "Львів") та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №19033/107/2024, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі 20 000 гривень з умовою повернення у термін до 17.03.2026 (надалі Кредитний договір). Також за умовами цього Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку 64% річних. Банк зобов`язання по Кредитному договору виконав в повному обсязі. Факт отримання кредиту підтверджується меморіальним ордером №925514 від 18.03.2024 року. Згідно п. п. 5.1, 5.2 Кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою згідно додатку 1, що є невід`ємною частиною Кредитного договору. Відповідачка належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, а відтак станом на 13.09.2024 року загальна заборгованість по Кредитному договору складає 23 677,49 гривень, з яких: 20000 гривень сума заборгованості за кредитом, 3 677,49 гривень сума заборгованості за відсотками, тому посилаючи на обумовлене п.2.3.2 право на дострокове повернення кредиту, просить стягнути вказану суму.

Ухвалою від 04.11.2024 у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання, яке відбулося 31.01.2025 сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів. Проти проведення спрощеного провадження не заперечував. У випадку неявки відповідача просив проводити заочний розгляд та постановити заочне рішення у справі.

Відповідачка у судові засідання не з`являлася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки скеровувалися судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки, що підтверджується довідкою з Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 23). Заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також, відповідачкою не було подано відзиву на позов.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином

Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 05 лютого 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 31 січня 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 05 лютого 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається із укладеного Кредитного договору №19033/107/2024 від 18.03.2024 АТ АКБ «Львів» надало відповідачці ОСОБА_1 кредит в сумі 20 000 гривень зі сплатою 64% річних, реальна річна процентна ставка становить 86.58% за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 17.03.2026 включно(п. п. 1.3, 3.2, 3.3 Кредитного договору) ( а. с. 4-6).

У Паспорті споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 18.03.2024, зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення Кредитного договору про споживчий кредит (стандартизована форма), а саме: тип кредиту: готівковий А (без довідки), сума/ліміт кредиту: 20 000 грн, строк кредитування: 24 місяців, мета отримання кредиту: готівковий ФО; процентна ставка: з 18.03.2024 64,00 % річних, загальні витрати за кредитом: 16 680,17 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту: 36 680,17 грн та зазначено порядок повернення кредиту (а. с. 9-10).

Згідно Детального розпису загальної вартості платежів та визначення сукупності вартості кредиту і реальної відсоткової ставки, платіжний календар, графік погашення, який є додатком №1 до Кредитного договору №199033/107/204 встановлено дату надання кредиту: 18.03.2024, сума кредиту: 20 000 грн; термін користування кредитом: 24 міс, також до матеріалів справи долучено розрахунок за видами платежів за кредитом та за супровідними послугам, які підписані відповідачкою (а. с. 7 на звороті - 8).

Прийняті на себе зобов`язання по Кредитному договору банк виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит на суму, що зазначена в п.1.3 Кредитного договору. Факт отримання кредиту підтверджується копією меморіального ордеру №925514 від 18.03.2024 (а. с. 11).

Згідно п.5.1 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою згідно додатку 1 (Платіжного календаря), що є невід`ємною частиною кредитного договору (п.5.2 Кредитного договору).

Відповідно до п.3.6 Кредитного договору позичальник сплачує проценти щомісяця до дня повернення кредиту у терміни, передбачені у додатку №1 до цього договору.

Згідно із п.2.3.2 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за договором в тому числі у разі несвоєчасної сплати процентів та/або неповернення суми кредиту (частини кредиту).

Відповідно до п.2.4 Кредитного договору у випадку прийняття банком рішення щодо вимоги про дострокове повернення кредиту, сплату процентів, комісій та інших платежів з підстав, обумовлених кредитним договором, банк письмово повідомляє про це позичальника. В такому випадку, позичальник зобов`язаний впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку повністю повернути суму кредиту та сплатити проценти на день.

Встановлено, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, та не сплачувала проценти за користування кредитними коштами.

Із виписки про рух коштів по рахунку (сформований 13.09.2024 року) встановлено, що за період з 18.03.2024 року по 13.09.2024 року відповідачка активно користувалася кредитними коштами, проте систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором у визначені Кредитним договором терміни. (а. с. 16-17).

Як вбачається з матеріалів справи, банк скерував позичальнику цінним листом лист-вимогу № 5088/0-07 від 11.07.2024 про дострокове виконання зобов`язання, однак воно залишилось без відповідного реагування зі сторони позичальника (відповідача) (а. с. 12-14).

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість станом на 13.09.2024 року складає 23 677,49 гривень, з яких: 20 000 грн сума заборгованості за кредитом, 3 677,49 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 3).

Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки відповідачка ухиляється від добровільної сплати такої.

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемний.

Як встановлено судом, 18.03.2024 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, на виконання якого відповідачці були видані кредитні кошти в сумі 20 000 гривень, що підтверджується відповідним меморіальним ордером.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів.

ВС у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 754/17518/15-ц зазначив, що у ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому «базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні орава), які вони мають виконувати.

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17.

Як встановлено вище, відповідачка в односторонньому порядку припинила виконувати умови укладеного нею Кредитного договору, а саме систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором у визначені Кредитним договором терміни. Тому позивач в силу п. 2.3.2. Кредитного договору, керуючись положеннями ст. 1050 Цивільного кодексу вимагає дострокового погашення відповідачкою існуючої заборгованості по Кредитному договору та просить стягнути з ОСОБА_1 основну суму договору, а також відсотки за користування такими коштами.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, така заборгованість станом на 13.09.2024 року складає 23 677,49 грн, з яких: 20 000 грн сума заборгованості за кредитом, 3 677,49 грн сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.

Відповідачкою наведені розрахунки не спростовано, власних не проведено, доказів їх неправильності не надано.

Крім того, оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки, наведені позивачем.

З урахуванням презумпції правомірності правочинів, яка не спростована відповідачкою, обов`язковості договору для сторін, відсутності будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме стягнути заборгованість у розмірі 23 677,49 грн з яких: 20 000 грн сума заборгованості за кредитом, 3 677,49 грн сума заборгованості за відсотками

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України до задоволення підлягає також вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого при поданні позову судового збору в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» заборгованість за кредитним договором №19033/107/2024 від 18.03.2024 у сумі 23 677(двадцять три тисячі шістсот сімдесят сім) гривень 49 копійок, з яких: 20 000 (двадцять тисяч) гривень - сума заборгованості за кредитом, 3 677,49 (три тисячі шістсот сімдесят сім тисяч) гривень 49 копійок - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 05.02.2025

Позивач: Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» (, м. Львів, вул. Сербська, 1));

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя: М. В. Мельникович