Провадження № 2-о/127/277/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В. В.,

при секретарі Бойчук Я. П.,

за участі: заявників: ОСОБА_1

та ОСОБА_2 ,

представника заявників - адвоката Корченюка А. В.,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниця, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального-Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального-Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , звернулися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та факту родинних відносин.

Заява мотивована тим, що на початку 2000 року, працюючи продавчинею на ринку «Центральний», ОСОБА_1 , познайомилась із ОСОБА_4 , який на той час працював вантажником на тому ж ринку. Одразу після їх знайомства між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , виникли романтичні стосунки, вони почали зустрічатися, а з 01.07.2001 року почали проживати разом однією сім`єю, фактично з цього часу у них створилась сім`я, а тому фактично виконували і дотримувались прав та обов`язків подружжя, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно вирішували всі побутові питання, набували майно тощо.

На час виникнення між ними подружніх стосунків ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_4 не перебували у іншому зареєстрованому шлюбі.

Від спільного проживання у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_1 мала власне нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , то відповідно подружжя й проживало разом з сином в цій квартирі. Згодом, з огляду на малу житлову площу для 3 осіб, 23.03.2009 року між ОСОБА_5 та її матір`ю - ОСОБА_6 , було укладено Договір міни, зареєстрований в реєстрі за № 1-1135. Відповідно до умов даного договору, ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_1 , належну їй квартиру, а ОСОБА_1 взамін також передала належну їй квартиру ОСОБА_6 . При цьому у власність ОСОБА_6 перейшла квартира під номером АДРЕСА_2 , а у власність ОСОБА_1 перейшла квартира під номером АДРЕСА_3 .

Заявники стверджують, що Актом від 04.04.2024 року складеним мешканцями будинку АДРЕСА_4 підтверджується, що в квартирі АДРЕСА_5 з листопада 2009 року по жовтень 2023 року дійсно проживав без реєстрації ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з дружиною - ОСОБА_1 та сином - ОСОБА_2 .

Заявник ОСОБА_1 зазначає, що шлюб між нею та ОСОБА_4 не укладався у зв`язку із тим, що для них це була всього лише формальність, яка жодним чином не впливала на їх стосунки та фактичні шлюбні відносини. При цьому, ОСОБА_1 була дружиною для ОСОБА_4 , близькі люди, родина та сусіди усвідомлювали та приймали їх, як подружжя.

ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали разом як чоловік і дружина з 2001 року, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, відповідно мали взаємні права й обов`язки щодо утримання житла, мали спільні витрати та спільне харчування, піклувалися один про одного і надавали взаємну допомогу. Разом виховували та утримували сина. Свята проводили разом в колі рідних та друзів. Між ними були добрі сімейні стосунки, взаєморозуміння та взаємоповага, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один про одного як дружина та чоловік, займалися благоустроєм помешкання: робили ремонти, купували меблі та інші предмети домашнього побуту.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації 02.10.2023 року ОСОБА_4 добровольцем вступив до лав Збройних сил України на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 у званні старшого солдата.

Сповіщенням сім`ї № 10901 від 10.12.2023 року ОСОБА_1 , було сповіщено про те, що її цивільний чоловік, старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) із 08 грудня 2023 року вважався зниклим безвісти після бойового зіткнення, під час штурмових дій противника поблизу н. п. Синьківка, Куп`янського району, Харківської області, а тому він вважається загиблим під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тіло евакуйоване силами та засобами медичного пункту військової частини 09.12.2023 року. Проводиться службове розслідування для з`ясування обставин загибелі.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 про що 19 грудня 2023 року складено відповідний актовий запис № 3609 в с. Синьківка, Куп`янського району Харківської області.

Після загибелі чоловіка, ОСОБА_1 за власні кошти понесла всі витрати на ритуальні послуги та займалася похованням покійного незважаючи на інших членів родини.

У зв`язку із смертю ОСОБА_4 його трудові відносини із Приватним акціонерним товариством «Вінницький завод «Маяк» було припинено та 20.12.2023 року ОСОБА_1 видано грошові кошти, які належали останньому, про що свідчить повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні.

Відтак, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 фактично проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без шлюбу, починаючи із 01 липня 2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до моменту його смерті, мали спільного сина, були пов`язані спільним побутом, відповідно мали взаємні права й обов`язки щодо утримання житла, займалися благоустроєм помешкання: робили ремонти, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, мали спільні витрати та спільне харчування, піклувалися один про одного і надавали взаємну допомогу. Свята проводили разом в колі рідних та друзів. Між ними були відмінні сімейні стосунки, взаєморозуміння та взаємоповага.

Заявник вказує, що вона з огляду на зміни в законодавстві щодо отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця має відповідне право на отримання такої допомоги, в разі якщо цей факт встановлено рішенням суду, щор й стало підставою для звернення до суду із даною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Крім того, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , не перебували в зареєстрованому шлюбі, запис про батька в актовому записі про народження їх спільного сина - ОСОБА_2 , був зроблений згідно ч.1 ст. 135 СК України. Так, у Свідоцтві про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_4 , в графі "батько" зазначено прізвище " ОСОБА_4 ", натомість прізвище батька " ОСОБА_4 ".

Заявники зазначають, що відомості про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_2 , було записано за вказівкою матері. Крім того, після народження сина, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , планували зареєструвати свій шлюб в органах ДРАЦС пізніше, та ОСОБА_4 , мав намір обрати прізвище " ОСОБА_4 ", тому було прийнято рішення здійснити запис в графі батько як ОСОБА_9 а не ОСОБА_4 , щоб в подальшому, всі члени їх сім`ї мали одне й те ж прізвище - " ОСОБА_1 ". Розбіжності в написанні прізвищ батька та сина й стали підставою для звернення до суду із вимогою про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою суду від 15.04.2024 року заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в справі.

Ухвалою суду від 05.06.2024 року у справі за клопотанням заявників, призначено судову молекулярно-генетичну експертизу та провадження у справі до одержання висновку експертизи - зупинено.

19.08.2024 року, ухвалою суду провадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду.

05.09.2024 року, ухвалою суду клопотання представника заявників задоволено, у справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу та провадження у справі до одержання висновку експертизи - зупинено.

Ухвалою суду від 09.12.2024 року провадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 04.02.2025 року заявлені вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Синьківка Куп`янського району Харківської області та вимоги в частині зобов`язання органу державної реєстрації актів цивільного стану України внести зміни до актового запису № 3364 від 08.12.2003 року про народження дитини ОСОБА_2 , складеного Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, змінивши прізвище батька дитини із " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_4 " та видати нове Свідоцтво про народження, за клопотанням сторони заявників - залишено без розгляду.

В судовому засіданні заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник - адвокат Корченюк А. В., підтримали заявлені вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за обставин, викладених у заяві та просили суд її задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та не заперечила щодо їх задоволення.

Представники заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_1 та Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального-Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, щодо вирішення заяви поклались на думку суду.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 статті).

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім' єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В свою чергу, за положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою та реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №524/10054/16), від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22 та інших.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як вказувалося, згідно зі ст. 315 ЦПК судом можуть бути встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Однак, у разі наявності спору про право, такий факт установлюється у порядку позовного провадження.

Заявник вказує, що встановлення цього факту пов`язане з її бажанням реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 16 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» зі змінами визначено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.

Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону.

Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту.

Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 виснувала, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. При цьому між особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки остання не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Наразі судом не встановлено наявність спору між суб`єктами про право на отримання одноразової грошової допомоги, а тому заявник вірно звернулася в порядку окремого провадження.

Звертаючись з цією заявою, заявник наводить свої аргументи про те, що вона спільно проживала з загиблим в одній квартирі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно виховували сина, мали спільні права та обов`язки тощо.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року в справі № 295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року в справі № 127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суду пояснили, що вони є донькою та колишнім зятем заявниці ОСОБА_1 , яка з 2001 року проживала однією сім`єю, як чоловік та жінка із ОСОБА_4 , вони завжди святкували спільно сімейні свята, їздили на відпочинок, виховували спільного сина ОСОБА_2 . Всі рідні, друзі та знайомі сприймали їх як сім`ю. Проживали вони в квартирі ОСОБА_1 , вели спільне господарство, спільний побут.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він є сусідом заявників та ОСОБА_4 . Знає їх сім`ю досить тривалий час і для нього, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були сім`єю, тобто як чоловік і жінка, він бачив, що вони вели спільне господарство, разом відпочивали, спільно проводили вільний час, турбувалися одне про одного, ростили дітей, у них також є спільний син - ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 08.12.2003 року, матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначено ОСОБА_1 , батьком зазначено ОСОБА_9 (а.с.19)

Згідно договору міни від 23.03.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1135 та витягу з Державного реєстру правочинів №7122130 від 23.03.2009 року, ОСОБА_6 перейшла квартира під номером АДРЕСА_2 , а у власність ОСОБА_1 перейшла квартира під номером АДРЕСА_3 .(а.с.20, 21, 22)

Як вбачається із Акту від 04.04.2024 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_4 , в квартирі АДРЕСА_5 з листопада 2009 року по жовтень 2023 року, проживав без реєстрації ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2 (а.с.23)

Із Довіреності, написаної ОСОБА_4 , вбачається, що він доручив своїй дружині - ОСОБА_1 отримати належні йому кошти в касі підприємства.(а.с.34)

Окрім цього, судом досліджено ряд поданих заявницею світлин зі спільного відпочинку та спільної присутності заявників із загиблим ОСОБА_4 , їх сином ОСОБА_2 , друзів у певних місцях: на відпочинку, в громадських місцях, на святкуванні.(а.с.24-33)

Відповідно до сповіщенням сім`ї № 10901 від 10.12.2023 року, ОСОБА_1 , сповіщено про те, що її цивільний чоловік, старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) із 08 грудня 2023 року вважався зниклим безвісти після бойового зіткнення, під час штурмових дій противника поблизу н. п. Синьківка, Куп`янського району, Харківської області, а тому він вважається загиблим під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тіло евакуйоване силами та засобами медичного пункту військової частини 09.12.2023 року. Проводиться службове розслідування для з`ясування обставин загибелі.(а.с.35)

Згідно Витягу із Акту проведення службового розслідування за фактом зміни статусу старшого солдата ОСОБА_4 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який обліковувався таким, що 08.12.2023 зник безвісти на такого, що загинув, де, зокрема, в розділі 4. Відомості про особу, стосовно якої призначено службове розслідування вказано: цивільна дружина: ОСОБА_1 , 1967 р. н., тел. НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_6 .(а.с.36-38)

Із Витягу із наказу командира НОМЕР_6 окремої мотопіхотної бригади (особового складу) № 10-РС від 11.01.2024 року та Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 12 від 12.01.2024 року вбачається, що у відомостях відносно ОСОБА_4 , зазначена його дружина: ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_6 .(а.с.39, 40)

ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 від 19.12.2023 року. (а.с.41)

Відповідно до Договору-замовлення на організацію та проведення поховань від 13.12.2023 року, рахунку-замовлення №954 від 13.12.2023 року, довідки № 504 від 13.12.2023 року та довідки № 354 від 19.12.2023 року, ОСОБА_1 , є замовником та здійснила поховання ОСОБА_4 , як дружина. (а.с.42, 43, 44, 45)

Згідно повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні за грудень 2023 року, у зв`язку із смертю ОСОБА_4 , його трудові відносини із Приватним акціонерним товариством «Вінницький завод «Маяк» було припинено та 20.12.2023 року ОСОБА_1 видано грошові кошти в сумі 12 495 грн. (а.с.46)

Листом № 1282 від 28.02.2024 року, повідомлено, що ОСОБА_1 є цивільною дружиною загиблого ОСОБА_4 .. Таким чином, враховуючи положення Наказу № 260, у військової частини відсутні правові підстави для нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення в тому числі додаткових та інших видів виплат, належних загиблому ОСОБА_4 , оскільки вона не відноситься до осіб зазначених в п. 1 Наказу № 260. Також роз`яснено, що належним доказом спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявника та загиблого ОСОБА_4 , в даному випадку, може бути лише рішення суду про встановлення такого факту.(а.с.47)

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що аналізуючи подані до суду докази, як окремо кожен, так і в сукупності між собою, суд установив, що заявниця ОСОБА_1 та загиблий ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, адже дані обставини підтверджено показаннями свідків, які між собою узгоджуються, визнанням цієї обставини рідною сестрою ОСОБА_4 - ОСОБА_3 ,, встановленням даних про те, що такі особи проживали разом в одній квартирі; підтримуванням одне одного фінансово, пов`язаністю спільним побутом.

Тобто між ними існували відносини, притаманні подружжю.

Ні заявник, ні ОСОБА_4 не перебували в інших шлюбах.

За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже заяву слід задовольнити.

Понесені судові витрати, за клопотанням заявників, підлягають залишенню за ними.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 76, 81, 263-265, 293, 315, 317, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_8 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу (у фактичних шлюбних відносинах), в період часу з 01.07.2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_5.

Понесені судові витрати залишити за заявниками.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2025 року.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_7 .

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_7 .

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_8 .

Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального-Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), , адреса місця знаходження: вул. Замостянська, 26А, м. Вінниця.

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_12 , адреса місця проживання: АДРЕСА_9 .

Суддя: