Справа № 697/2236/24
Провадження № 2/697/158/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28 січня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю: секретаря судового засідання Васянович Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.06.2006 між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції.

13.05.2019 шлюб з відповідачем було розірвано.

Від шлюбу вони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.05.2019 стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50%; прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.04.2019 і до досягнення дітьми повноліття.

Сума аліментів, що сплачує відповідач не перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач нерегулярно сплачує аліменти, допускаючи заборгованість, зокрема не сплачені аліменти в квітні, травні, червні, вересні 2024 року.

У зв`язку із здобуттям повної загальної середньої освіти та продовженням навчання у вищому навчальному закладі Національному транспортному університеті в м. Київ, дитина ОСОБА_4 потребує додаткових витрат на повноцінне навчання та проживання за місцем навчання. Позивач не в змозі самостійно утримувати їхню доньку та повністю забезпечити необхідні витрати, пов`язані з навчанням.

Понесені нею витрати складають 36 215 грн. (придбання ноутбука, необхідного для навчання, оплата за навчання на підготовчих курсах, плата за оренду житла та комунальних послуг).

Таким чином, як зазначено позивачем, відповідач повинен сплатити половину вартості понесених витрат на утримання дитини, що становить 18 107 грн.

Відповідач є працездатним, працює водієм із міжнародних вантажних перевезень, отже має можливість оплатити половину додаткових витрат на дитину.

Дитина неодноразово в телефонному режимі зверталася до відповідача з проханням про фінансову підтримку, однак прохання були проігноровані.

З огляду на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 одноразово в сумі 18 107 грн.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.10.2024 відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.25).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи провести за її відсутності (а.с.2).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, а також шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.07.2007, виданого Виконавчим комітетом Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області (а.с.6).

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.05.2019 (справа № 697/855/19) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 22.06.2006 у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 722 розірвано (а.с.5).

Крім цього, рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.05.2019 (справа № 697/920/19) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2019 і до повноліття дітей, про що 17.05.2019 судом виданий виконавчий лист (а.с.7).

З наданої позивачем інформації по картковому рахунку вбачається, що відділом ДВС проводиться стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 59198764 (а.с.8).

21.08.2024 між Національним транспортним університетом державної форми власності та ОСОБА_4 укладено договір про навчання у Національному транспортному університеті № Т-070 (а.с.9-10).

Також у 2024 році ОСОБА_4 закінчила підготовчі курси Національного транспортного університету, про що отримала сертифікат про закінчення підготовчих курсів (а.с.12).

Як зазначено позивачем, на день подання позову, нею фактично понесені витрати на навчання та утримання доньки ОСОБА_4 , а саме: покупка ноутбука, (чек ФОП «Синьоок» від 01.07.2024) 20499 грн., оплата за підготовчі курси з математики у розмірі 1500 грн., та з історії України у розмірі 1250 грн. (платіжні інструкції від 27.10.2023 та 29.01.2024); оплата за кімнату у розмірі 4000 грн. (платіжні інструкції від 11.07.2024, 12.08.2024 та 11.09.2024) разом 12000 грн.; оплата комунальних послуг у розмірі 491 грн. та 475 грн. (квитанції від 19.08.2024 та 19.09.2024), всього 36 215 грн.

Позивач вважає, що оскільки відповідач є працездатним, працює водієм із міжнародних вантажних перевезень, тому повинен сплатити половину вартості понесених нею витрат на утримання дитини у розмірі 18 107 грн., а тому вказану суму просить стягнути з відповідача на її користь.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 185 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Системний аналіз зазначених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять:

а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі,

б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками,

в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там),

г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).

Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

Якщо розмір аліментів, які сплачує боржник, не покриває половини витрат на оплату матеріальних потреб дитини, то слід звертатися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів, а не про стягнення додаткових витрат на дитину.

Для задоволення даної категорії спорів особливо важливим є те, щоб сторона надала беззаперечні докази на підтвердження додаткових витрат.

В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо.

На підтвердження понесених витрат на лікування дитини - долучаються до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів. Квитанції та фіскальні чеки про оплату медичних послуг, придбання ліків долучаються до матеріалів справи в оригіналі.

Тільки зберігаючи, фіксуючи та надаючи зазначені документи в суді, можна реалізувати своє право на компенсацію додатково понесених витрат, викликаних певними обставинами в житті дитини.

Додаткові витрати на дитину стягуються одноразово або періодично. Як разовий платіж стягуються понесені витрати на лікування та розвиток здібностей дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, донька сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є студенткою Національного транспортного університету, денної форми здобуття освіти, що підтверджується укладеним договором про навчання від 21.08.2024 № Т-070 (а.с.9).

В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з навчанням доньки, у позивача виникла необхідність забезпечити її комп`ютерною технікою для навчання та дистанційного навчання, а тому нею було придбано комп`ютерну техніку, а саме: ноутбук ASUS Vivobook 15 X1504VA-BQ500 вартістю 20 499,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 01.07.2024 та гарантійним зобов`язанням № 15907 від 01.07.2024 (а.с.13).

Дані витрати суд приймає як додаткові та такі витрати викликані особливими обставинами, виходячи з наступного.

Суд, бере до уваги те, що витрати понесені позивачем на придбання ноутбука для доньки, пов`язані з необхідністю забезпечення її подальшого навчання у Національному транспортному університеті, оскільки можливість отримувати знання та бути соціально-реалізованою особою безпосередньо пов`язана з необхідністю мати комп`ютер з відповідним програмним забезпеченням, яке б технічно дозволяло підтримувати налаштування відповідного сервісу, тому у зв`язку з цим придбання позивачем ноутбука для неповнолітньої дитини є виправданими додатковими витратами.

Використання дитиною комп`ютерних технологій є тим сучасним способом передачі знань, що відповідають якісно новому змісту навчання й розвитку дитини. Вони значно збільшують можливості для всебічного саморозвитку, самоосвіти та розширення комунікативних зв`язків.

Крім того, суд бере до уваги, що за допомогою ноутбука дитина зможе засвоїти різні навички, буде розвивати свою пізнавальну й соціальну сфери, зможе знайти будь-яку інформацію, необхідну для навчального процесу та вчинення окремих навчальних дисциплін, а також з врахування дії на території України воєнного стану зможе брати участь в навчальному процесі дистанційно, а тому суд дійшов висновку, що в розумінні ст. 185 СК України, вищезазначене є особливими обставинами, які потребують додаткових витрат.

Таким чином, суд вважає понесені позивачкою витрати на купівлю ноутбука для дитини на її навчання є додатковими витратами на дитину, які викликані особливими обставинами.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача додаткових витрат, які понесені у зв`язку з проходженням ОСОБА_4 підготовчих курсів з історії України та математики для вступу до Національного транспортного університету дитини ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Так, позивачем на підтвердження заявлених вимог надані платіжні інструкції про оплату за підготовчі курси з історії України № 9322-1381-3582-7407 від 28.10.2023 на суму 1250 грн. (а.с.15) та з математики № 9331-5402-9237-7130 від 30.01.2024 на суму 1500 грн. (а.с.14), а також сертифікат виданий Національним транспортним університетом про успішне закінчення підготовчих курсів для вступу до університету дитини ОСОБА_4 (а.с.12).

Однак позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відвідування зазначених підготовчих занять спрямовано на розвиток особливих здібностей дитини і досягнень у вказаних сферах. Тобто, відсутнє існування особливих обставин, які зумовили б необхідність проходження вказаних додаткових занять та погодження таких занять із батьком дитини. Позивачем також не надано доказів, що вказані витрати були спрямовані на розвиток особливих здібностей дитини з історії України та математики. Також, позовна заява не містить даних, відповідно до яких можливо було б зробити висновок про обов`язковість відвідувань підготовчих занять для вступу до університету.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду висловленій у постанові від 29.04.2022 (справа № 761/27222/20), підготовка до ЗНО, заняття з репетитором для підготовки до вступу до вищого навчального закладу, придбання посібників не можуть вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у зв`язку з проходженням підготовчих курсів для вступу до вищого навчального закладу.

Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат за оплату кімнати для проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню через їхню безпідставність та недоведеність. Зокрема, на підтвердження понесених витрат на проживання дитини ОСОБА_4 в орендованій квартирі позивачем надано платіжні інструкції про оплату кімнати від 11.07.2024 на суму 4000 грн. (а.с.16), від 12.08.2024 на суму 4000 грн. (а.с.17), від 11.09.2024 на суму 4000 грн. (а.с.18), а також квитанції про оплату комунальних послуг від 19.08.2024 на суму 491 грн., та від 19.09.2024 на суму 475 грн. (а.с.19).

Однак позивачем не надано жодних доказів на підтвердження оренди такої кімнати для проживання ОСОБА_4 , зокрема не надано договору оренди такої кімнати. Із зазначених платіжних інструкцій про оплату за кімнату та наданих квитанцій про оплату комунальних послуг, вбачається переказ власних коштів позивача на картку невідомої фізичної особи ОСОБА_5 .

Крім того, згідно пп. 8 п. 8.16 Статуту Національного транспортного університету (нова редакція) затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України 13.12.2023 № 1511, який розміщений на офіційній веб-сторінці даного навчального закладу та має загальнодоступний характер, слідує, що особи, які навчаються в Університеті, мають право на забезпечення гуртожитком та цілодобовим доступом до нього на строк навчання у порядку, встановленому законодавством.

Водночас, витрати на оплату проживання дитини за місцем її навчання в орендованій квартирі та оплата комунальних послуг не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини на підставі ст. 185 СК України.

Так, обставини понесення витрат на оренду жилого приміщення для своєї дитини за місцем її навчання та оплата комунальних послуг не відноситься до особливих обставин, пов`язаних з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Проживання дитини на підставі договору оренди здійснюється виключно за бажанням батьків, які намагаються забезпечити якнайкращі умови для своєї дитини, проте не є крайньою необхідністю за наявності можливості поселення до гуртожитку, та не викликано особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, суд приходить до переконання, що половина підтверджених понесених позивачем додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_4 в сумі 10 249,50 грн. (20 499 / 2 = 10 249,50) за придбання ноутбука, підлягаю стягненню з відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом частково, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаними позовними вимогами, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі, що складає 685,54 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 10 249,50 грн. (десять тисяч двісті сорок дев`ять гривень, 50 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 685,54 грн. (шістсот вісімдесят п`ять гривень, 54 копійки).

Іншу частину судового збору компенсувати за рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Повний текст заочного рішення суду складено 03.02.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий Б . К . Скирда