Справа № 227/2854/24
(2/199/1203/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Богун О.О.,

при секретареві Буточкіної М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що матір позивачки ОСОБА_3 та батько позивачки ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.11.2013 року (№227/5168/13-ц). Відповідач по справі - ОСОБА_2 є батьком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження. ОСОБА_1 був прийнятий на навчання з 01.09.2024 р. до 30.06.2028 р. в Придніпровську державну академію будівництва та архітектури , здобувачем вищої освіти 1-го курсу денної форми навчання. На даний час позивача повністю забезпечує матір, яка є інвалідом третьої групи та не в змозі повністю забезпечувати всіх необхідним позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. У зв`язку з вище викладеним позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь аліменти на його утримання як повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення позивачем навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.09.2024 року № 2797/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області» змінено з 7 жовтня 2024 року територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024 року справу №227/2854/24 визначено головуючому судді Богун О.О.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського району суд м. Дніпропетровська від 13 грудня 2024 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27 січня 2025 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.

У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розглянути справу без участі сторони позивача.

У судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просить провести судове засідання без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України, ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правовідносини по даному позову регулюються Сімейним кодексом України.

Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття (а.с.6).

Згідно довідки №42/06.02-33/11 від 10.09.2024 року виданої Придніпровською державною академією будівництва та архітектури, ОСОБА_1 є здобувачем вищої освіти 1-го курсу освітнього рівня бакалавр факультету «Будівельний», денної форми навчання, на контрактовій основі. Термін навчання з 01.09.2024 р. по 30.06.2028 р.(а.с.7).

На теперішній час ОСОБА_1 є повнолітнім.

Відповідно до копії договору №1480974 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців освітнього ступеню бакалавр/магістр від 16.08.2024 р. де замовником вказана ОСОБА_3 (матір позивача) , а здобувачем ОСОБА_1 , загальна вартість навчання становить 84 000 грн., а вартість навчання за один рік становить 21 000 грн. (а.с.9).

Матір позивача ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 Серія НОМЕР_2 (а.с.18).

Суд зазначає, що правовідносини по даній справі регулюються ст. 199 СК України, відповідно до якої обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вказані юридичні факти у своїй сукупності утворюють юридичний склад, необхідний та достатній для виникнення аліментного зобов`язання по утриманню батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Згідно ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров`я сторін, а також їх матеріальний стан.

Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку батьків по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, те, що відповідач має працездатний вік, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення позивачем навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років, оскільки саме такий спосіб утримання обрано позивачем.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 1 073 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 263, 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення позивачем навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах місячних платежів.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної

інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні

було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи

(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк

обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 )

Суддя О.О. Богун

27.01.2025