Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/1621/25
Провадження № 2-з/357/9/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Ярмола О. Я.

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою в якій просить витребувати з Узинської державної нотаріальної контори інформацію, про те чи відкривалась спадкова справа після смерті ОСОБА_2 та хто є спадкоємцями після її смерті.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та під час оформлення спадкових прав, заявник довідався, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна заборона (архівний запис), накладена на підставі повідомлення Банку, Київоблбудбанку б/н від 20.04.1965 та зареєстрована Сквирською районною державною нотаріальною конторою, на майно власника: ОСОБА_2 . Однак ОСОБА_2 власником вказаного нерухомого майна не була, а була донькою попереднього власника будинку. Заборона є архівним записом, яка була зареєстрована в старому реєстрі і перенесена автоматично 2004 року до нового реєстру. ОСОБА_1 звертався до суду із позовом про зняття арешту з майна, однак рішенням суду від 22.10.2024 по справі № 357/10397/24, відмовлено у задоволенні позовних вимог, з огляду на суб`єктивний склад учасників процесу, та роз`яснено, що належними відповідачами по справі мають бути Київоблбудбанк та ОСОБА_2 .

Заявнику відомо, що ОСОБА_2 померла, а тому з метою визначення спадкоємців після її смерті, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою.

Суд, вивчивши подану заяву про забезпечення доказів, вважає необхідним задовольнити її, виходячи з такого.

Згідно з частиною 1 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до частини 2 статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно частини 3 статті 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до пунктів 4-5 частини 1 статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 4 статті 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118цього Кодексу.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Окрім того, аналізуючи зазначені вище положення ЦПК України у зіставленні з вимогами заявника насамперед слід зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Заявник обґрунтував вказане клопотання тим, що не має можливості отримати відомості про спадкоємців ОСОБА_2 , оскільки вказана інформація містить нотаріальну таємницю, а тому позбавлений можливості отримати в інший спосіб інформацію, окрім як звернутися до суду із вказаною заявою.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення доказів підлягає задоволенню.

У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі (ч. 5 ст. 116 ЦПК України).

Керуючись статтями 76, 77, 84, 116, 117, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - задовольнити.

Забезпечити докази шляхом витребування від Узинської державної нотаріальної контори (вул. Лесі Українки, 72-А, м.Узин, Білоцерківський район, Київська область, 09161) інформацію про те, чи відкривалась спадкова справа після смерті ОСОБА_2 / ОСОБА_2 , що проживала за адресою: АДРЕСА_2 , із зазначенням відомостей про спадкоємців померлої.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О. Я. Ярмола