н/п 2/490/765/2025 Справа № 490/8660/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
28 січня 2025 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Романової К.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2021/І_С/045-002601 від 11.10.2022 року у розмірі 41 459,12 грн та судові витрати.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.10.2022 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір № 2021/І_С/045-000279 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки на умовах програми кредитування «ЕКО кредитка», який є договором приєднання, шляхом подання відповідної Заяви-Договору № 2021/І_С/045-002601 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», які розміщено на офіційному сайті www.ukrgasbank.com.
За такого, враховуючи невиконання відповідачкою своїх зобов`язань по вищевказаному Кредитному договорі, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх майнових прав.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2024 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.10.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву.
Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за місцем реєстрації.
Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по наявних в справі матеріалах.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, заяв та клопотань по суті спору не надав.
Від відповідачки будь-яких заяв та клопотань не надходило, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відзив на позовну заяву до суду не подала.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У порядку ст. 178 ЦПК України відповідачка не скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачкою відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст. ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Ці правила разом із Заявою-Договором про приєднання до Правил, Тарифним планом, умовами банківських продуктів/Пакетів є договором комплексного банківського обслуговування.
Як вбачається з рішення верифікатора та андерайтера від 16.01.2024 року №137-longation-02, витягу з Протоколу №231123/1 засідання Комітету з питань управління активами та пасивами АБ «Укргазбанк» від 23.11.2023 року, ОСОБА_1 продовжено строк користування кредитними коштами до 01.03.2024 року.
З преамбули Правил, що були затверджені та введені в дію на підставі Протоколу N? 190820/4 спільного засідання Комітету з управління активами та пасивами і Тарифного комітету АБ «УКРГАЗБАНК» від 19 серпня 2020 року із змінами станом на 29.08.2022 р., вбачається, що Правила є системою затверджених Банком та оприлюднених на офіційному сайті АБ «УКРГАЗБАНК» (далі - Банк) www.ukrgasbank.com (далі - Сайт) норм, що визначають загальні та публічні умови відносин між Банком та фізичними особами, які користуються Продуктами Банку для власних потреб.
Ці Правила є пропозицією (офертою) до укладення договору банківського вкладу, договору банківського/карткового рахунку, договору про надання електронних довірчих послуг.
Приєднання до цих Правил здійснюється шляхом подання Заяви-Договору, форма якої розміщена на сайті Банку. Підписанням Заяви-Договору Клієнт акцептує ці Правила. Правила, підписана Клієнтом Заява-Договір, Тарифний план, Програма кредитування, інші документи, що вимагаються чинним законодавством з питань кредитування фізичних осіб, разом вважаються укладеним договором банківського рахунку/банківського вкладу (далі - Договір).
Договір є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України, тобто, його умови встановлені однією із Сторін (у формулярах або інших стандартних формах) і може бути укладений лише шляхом приєднання другої Сторони до запропонованого Договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови Договору.
Наведене вище свідчить про те, що між сторонами у справі у відповідності до ст. 634 Цивільного кодексу України був укладений договір приєднання, за яким позивач надав відповідачу банківські послуги шляхом відкриття карткового рахунку, встановлення ліміту дозволеного овердрафту та здійснював подальше обслуговування вказаного рахунку.
Згідно розділу 1 Правил «Загальна частина. Терміни, що використовуються в Правилах»: -Дозволений овердрафт - це обумовлена Банком і Клієнтом можливість останнього отримувати від Банку споживчий Кредит у гривні для проведення Держателем операцій за субрахунком понад залишок власних коштів Клієнта на Субрахунку необмежену кількість разів за умови, що при кожному отриманні Кредиту розмір непогашеної заборгованості за Кредитом не перевищуватиме діючий розмір Ліміту протягом строку дії Дозволеного овердрафту, визначеного у Заяві-договорі, без підписання будь-яких додаткових угод та /або інших документів.
Загальний розмір Кредиту - це сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит.
Загальні витрати за споживчим Кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування Кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно п.1.2.5 розділу 1.2. «Загальні положення» Правил договір вважається укладеним, якщо Клієнт належним чином заповнив та підписав Заяву-договір, а Банк прийняв таку Заяву-договір без зауважень та відкрив Рахунок.
Згідно п.1.2.7 розділу 1.2. «Загальні положення» Правил у разі якщо обраний Клієнтом і зазначений у Заяві-договорі Пакет передбачає можливість отримання Клієнтом Кредиту в формі Дозволеного овердрафту, укладений відповідно до цих Правил Заява-договір є одночасно договором банківського рахунку та кредитним договором у розумінні положень Цивільного кодексу України (договором про споживчий кредит у розумінні положень Закону України «Про споживче кредитування»).
Згідно п.п.1.2.10.4. п.1.2.10. розділу 1.2. «Загальні положення» Правил підписанням Заяви-договору Клієнт підтверджує, що: загальна вартість Кредиту з урахуванням процентних ставок, вартість всіх супровідних послуг Банку та третіх осіб та інших фінансових зобов`язань Клієнта, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням Ліміту Дозволеного овердрафту, у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожання Кредиту, визначена з наявних на дату встановлення Ліміту Дозволеного овердрафту у Банку показників і даних та відображена повною мірою в отриманому Клієнтом Паспорті споживчого кредиту та у Розрахунку по Кредиту.
Згідно п.1.10.1 розділу 1.10. «Строк дії договору» Правил датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, що зазначається у Заяві-Договорі. Укладений з Клієнтом Договір діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за ним.
Згідно п.3.3.7. розділу 3.3. «Умови надання та супроводження кредиту у формі дозволеного овердрафту» цих Правил Банк встановлює на Субрахунку Клієнта в гривні Ліміт Дозволеного овердрафту відповідно до параметрів, що зазначені у Заяві-Договорі.
Згідно п.3.3.13. розділу 3.3. «Умови надання та супроводження кредиту у формі дозволеного овердрафту» Правил Банк та Клієнт мають право протягом строку дії Дозволеного овердрафту змінювати розмір Ліміту Дозволеного овердрафту (в тому числі при автоматичному продовженні строку дії Дозволеного овердрафту, відповідно до підпункту 3.4.6. цих Правил).
Згідно з п.3.3.18. розділу 3.3. «Умови надання та супроводження кредиту у формі дозволеного овердрафту» Правил Клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за нарахованими процентами за користування Дозволеним овердрафтом щомісяця до дати, встановленої обраною Програмою кредитування, в день закінчення строку дії дозволеного овердрафту, а також в день дострокового припинення дії Дозволеного овердрафту у випадках, визначених цими Правилами.
Згідно з п.3.3.20. розділу 3.3. «Умови надання та супроводження кредиту у формі дозволеного овердрафту» Правил сума заборгованості за Дозволеним овердрафтом мас бути погашена в повному обсязі не пізніше останнього дня строку його дії (за виключенням випадків, коли Банком прийняте рішення продовжити дію Дозволеного овердрафту на новий строк).
Згідно з п.3.3.25. розділу 3.3. «Умови надання та супроводження кредиту у формі дозволеного овердрафту» цих Правил у разі непогашення Клієнтом сум заборгованості за Дозволеним овердрафтом у розмірах та у терміни сплати, визначені обраною Програмою кредитування, сума непогашеної заборгованості (частини заборгованості) визнається простроченою у Банківський день, наступний за терміном погашення відповідної заборгованості.
Згідно п.1.4.3.10. розділу 1.4 «Загальні права та обов`язки Сторін» Правил Банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань Клієнтом за укладеним Договором, зокрема, у разі порушення Клієнтом строків/термінів сплати будь-яких платежів за Договором, в тому числі, сплати процентів, комісійної винагороди та інших платежів, передбачених Заявою-Договором та Правилами, про що Клієнту надсилається відповідна письмова вимога.
Згідно п.1.4.3.11. цього ж розділу 1.4 Правил Банк має право стягнути заборгованість за укладеним Договором у випадку несвоєчасного та/або неповного її погашення/сплати шляхом звернення стягнення на будь-яке майно Клієнта у порядку, встановленому чинним законодавством України.
Банк виконав взяті на себе зобов`язання, відкрив позичальниці ОСОБА_1 поточний рахунок, окремий особовий Субрахунок в національній валюті України за № НОМЕР_1 , надав їй кредитні кошти шляхом встановлення ліміту Дозволеного овердрафту та здійснював подальше банківське обслуговування її рахунків.
Зі свого боку відповідачка прийняла позитивне рішення та погодилася на укладення кредитного договору відповідно до запропонованих кредитором умов. Тим самим, відповідачка вчинила дії з прийняття оферти, зокрема, підписала заяву-договір, отримала платіжну картку та користувалася кредитними коштами банку з моменту укладення кредитної угоди.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. .№ 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 року по справі № 760/7792/14-ц, від 22 квітня 2024 року по справі № 559/1622/19.
Незважаючи на взяті на себе договірні зобов`язання, Відповідач всупереч умовам Правил та Договору, як і вимогам ст.ст. 530, 536 ЦК України, їх на виконує та не здійснює погашення заборгованості за овердрафтом (кредитом).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Вказаний розрахунок складений відповідно вимог до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Оскільки нормативно-правовими актами, в тому числі актами Національного Банку України, не затверджено зразок «Розрахунку заборгованості кредитним договором», тому розробка такого документу такого типу віднесена до компетенції кожної банківської установи.
За таких обставин, долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості є формою, встановленою банком, мета якого фіксування кредитної заборгованості позичальника.
Враховуючи правовий висновок Верховного Суду у постанові від 17.12.2020 по справі 278/2177/15-ц, суд визнає наданий банком розрахунок заборгованості належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України.
Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у і власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Розрахунок та нарахування процентів за користування кредитом у формі дозволеного овердрафту здійснюється Банком у порядку, визначеного п. 3.4. Правил.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві юзику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені/ родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Кердитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконала.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно з ч. 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Суду не надано також належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договорів, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню з відвідповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов АБ «Укргазбагк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,19,76-81,141,258-260,263-265,274-279,280-289 ЦПК України, ст.509,525,526,530,536,599,1048,1049,1050,1054 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір в сумі 2 422,00 грн (дві тисячі чотириста двадцчть дві гривні 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Центрального районного суду м. Миколаєва протягом 30 днів з дня оголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Реквізити сторін:

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк", , місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська,1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст заочного рішення виготовлено: 28 січня 2025 року.

Суддя Н.П. Черенкова