ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8122/23 Номер провадження 22-ц/814/682/25Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Чемерис А.К.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Українська залізниця» та ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 30 вересня 2024 року та додаткове рішення цього ж суду від 25 жовтня 2024 року, постановлені суддею Нестеренко С.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі АТ «Укрзалізниця») про захист прав споживачів шляхом визнання протиправної бездіяльності щодо ненадання доступної інформації та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

27.10.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, уточнивши позовні вимоги заявою від 14.11.2023.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що при придбанні послуг та товарів на офіційному вебсайті АТ «Укрзалізниця» (https://booking.uz.gov.ua) при замовленні харчових продуктів, зокрема, локшини вегетаріанської з овочами та грибами в соусі «Теріякі», пасти Болоньєзе з базиліком», «бойового чаю», розчинної кави, авторського чаю, дріп-кави та інших харчових продуктів підприємством не зазначено перелік інгредієнтів, кількість харчового продукту в установлених одиницях вимірювання, найменування та місцезнаходження оператора ринку харчових продуктів, відповідального за інформацію про харчовий продукт, а для імпортованих харчових продуктів - найменування та місцезнаходження імпортера, інформація про поживну цінність харчового продукту.

Наведене вважає порушенням вимог статті 9 Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів», а також статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» та просить захистити порушене право, визнавши таку бездіяльність АТ «Укрзалізниця» протиправною та зобов`язавши забезпечити надання доступної інформації до моменту продажу харчового продукту при замовленні харчових продуктів, зокрема, локшини вегетаріанської з овочами та грибами в соусі «Теріякі», пасти «Болоньєзе з базиліком», «бойового чаю», розчинної кави, авторського чаю, дріп-кави та інших харчових продуктів.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 30.09.2024 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність АТ «Укрзалізниця» щодо ненадання ОСОБА_1 , як споживачу, котрий мав намір у жовтні 2023 року придбати квиток на переїзд залізничним транспортом та замовити продукцію для особистих потреб, доступної інформації до моменту продажу харчового продукту, а саме переліку інгредієнтів, кількості харчового продукту в установлених одиницях вимірювання, найменування та місцезнаходження оператора ринку харчових продуктів, відповідального за інформацію про харчовий продукт, а для імпортованих харчових продуктів найменування та місцезнаходження імпортера, інформації про поживну цінність харчового продукту при замовленні харчових продуктів, зокрема локшини вегетаріанської з овочами та грибами в соусі «Теріякі», пасти «Болоньєзе» з базиліком, бойового чаю, розчинної кави, авторського чаю, дріп-кави, інших харчових продуктів.

Зобов`язано АТ «Укрзалізниця» забезпечити надання ОСОБА_1 , як споживачу, котрий мав намір у жовтні 2023 року придбати квиток на переїзд залізничним транспортом та замовити продукцію для особистих потреб, доступної інформації до моменту продажу харчового продукту, а саме переліку інгредієнтів, кількості харчового продукту в установлених одиницях вимірювання, найменування та місцезнаходження оператора ринку харчових продуктів, відповідального за інформацію про харчовий продукт, а для імпортованих харчових продуктів найменування та місцезнаходження імпортера, інформації про поживну цінність харчового продукту при замовленні харчових продуктів, зокрема локшини вегетаріанської з овочами та грибами в соусі «Теріякі», пасти «Болоньєзе» з базиліком, бойового чаю, розчинної кави, авторського чаю, дріп-кави, інших харчових продуктів.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь держави 1 073,60 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 25.10.2024 частково задоволено заяву представника ОСОБА_1 адвоката Дем`янченка С.М. про ухвалення додаткового рішення; стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 кошти у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000,00 грн. В іншій частині стягнення відмовлено.

При постановленні рішення по суті спору районний суд виходив із підстав доведеності порушення відповідачем вимог законів України «Про захист прав споживачів» та «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів» в частині не надання позивачу, який мав намір придбати продукцію, обов`язкової та доступної інформації про фасовані харчові продукти, продаж яких здійснюється дистанційно.

Такі порушення вимог законодавства суд першої інстанції визнав достатньою підставою для визнання бездіяльності відповідача протиправною, зобов`язавши товариство забезпечити надання відповідної інформації позивачу, який мав намір у жовтні 2023 року придбати квиток на переїзд залізничним транспортом та замовити продукцію для особистих потреб.

У задоволенні позовних вимог про порушення прав споживачів стосовно необмеженого кола споживачів, районний суд відмовив, визнавши порушеними виключно особисті права позивача.

При постановленні рішення в частині розподілу правничих витрат районний суд виходив із того, що заявлений стороною позивача до стягнення розмір правничих витрат (3 000,00 грн.) не відповідає критеріям розумності, співмірності, а тому підлягає зменшенню до 1 000,00 грн. Такий розмір стягнення відповідатиме рівню складності справи, строку її розгляду, наданих адвокатом послуг та часом, витраченим на виконання відповідних робіт.

У задоволенні заяви в іншій частині вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та за відрив від звичайних занять, районний суд відмовив за безпідставністю.

Сторони із такими судовими рішеннями не погодилися та оскаржили їх в апеляційному порядку.

Відповідач АТ «Укрзалізниця» у вимогах апеляційної скарги просив рішення районного суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Звертає увагу, що позивач не купляв продукції АТ «Укрзалізниця» і послугами перевезення залізничним транспортом не користувався, як і не заявляв у позові про свій намір скористатися ними.

Зокрема, у позовній заяві вказано лише те, що на офіційному вебсайті АТ «Укрзалізниця» - https://booking.uz.gov.ua/ при замовленні харчових продуктів, зокрема, локшини вегетаріанської з овочами та грибами в соусі «Теріякі», пасти Болоньєзе з базиліком, бойового чаю, розчинної кави, авторського чаю, дріп-кави, інших харчових продуктів (скріншоти додаються) ані на цьому сайті, ані на інший сайтах АТ "Укрзалізниця" не зазначається перелік інгредієнтів, кількість харчового продукту в установлених одиницях вимірювання, найменування та місцезнаходження оператора ринку харчових продуктів, відповідального за інформацію про харчовий продукт (а для імпортованих харчових продуктів - найменування та місцезнаходження імпортера), інформація про поживну цінність харчового продукту. І на підтвердження своєї позиції позивач надав роздруківку з вебсайту АТ "Укрзалізниця" з розділу послуг з придбання квитка, де відсутня інформація про харчові продукти.

Тобто позов пред`явлено позивачем виключно з підстав «не зазначення інформації на офіційному вебсайті АТ "Укрзалізниця" - https://booking.uz.gov.ua/ при замовленні харчових продуктів», а не з підстав «наміру придбати послугу з перевезення електронний квиток, а також наміру додатково скористатися послугами з придбання харчування».

Отже при постановленні рішення районний суд вийшов за межі позовних вимог, які позивачем у відповідній частині не змінювалися, а також безпідставно залишив поза увагою, що з інформацією про продукцію позивач може ознайомитися у місцях, де вона реалізується, а саме у пасажирських поїздах. Крім того, позивач не звертався до відповідача чи інших компетентних органів з приводу з`ясування якості продукції товариства.

Стосовно неправомірності додаткового судового рішення зазначає, що прохальна частина позовної заяви ОСОБА_1 не містила вимоги про розподіл судових витрат та щодо їх відшкодування. Також позивачем не надано суду доказів, які підтверджують здійснення заявлених витрат на правову допомогу за первинну консультацію, пошук правової інформації, складання позовної заяви, допомоги в написанні заяв процесуального характеру, тоді як сам адвокат Дем`янченко С.М. участі у справі не брав.

Позивач у доводах апеляційних скарг просив рішення по суті спору та додаткове рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь правничі витрати у розмірі 5 000,00 грн.

У доводах апеляційних скарг, з підстав раніше викладених ним у позові, доводить порушення відповідачем вимог статті 6 Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів» та статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», де чітко передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору.

Вважає, що зобов`язання відповідача надати інформацію лише йому, позивачу, постфактум не вирішує проблему відсутності інформації на сайті товариства системно. Оскільки незазначення інформації про харчові продукти, що пропонуються до реалізації є триваючим порушенням законодавства, що буде продовжуватися.

Крім того, вважає заявлений до стягнення розмір правничих витрат обґрунтованим належними доказами, а його розмір співмірним зі складністю справи та обсягу наданих адвокатом послуг, які включають у себе усну консультацію, складання позовної заяви та представництво інтересів у суді.

Ухвалами Полтавського апеляційного суду від 03.12.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 09.12.2024.

19.12.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця», яку просить залишити без задоволення.

Вважає доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що він, позивач, не придбавав продукцію, а, отже, його права, не порушені такими, що суперечать вимогам статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Тоді як наявність у нього наміру придбати електронний квиток чітко встановлено під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Зазначає, що на виконання вимог ЦПК України у позовній заяві ним чітко зазначено орієнтовний розрахунок витрат, включно із витратами на професійну правничу допомогу. Тоді як сама по собі відсутність цього речення у прохальній частині позовної заяви не можу бути підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат.

Просить врахувати, що понесені витрати на професійну правничу допомогу підтверджується копією договору, актом виконаних робіт та квитанцією. Тоді як, жодним нормативно-правовим актом чи практикою Верховного Суду не передбачено, що подання позовної заяви за підписом позивача виключає підстави стягнення правничих витрат, які є реальними та підтвердженими належними доказами.

У суді апеляційної інстанції позивач доводи власних апеляційних скарг підтримав, наполягаючи на їх задоволенні. Проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечив, просив її відхилити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання явку свого представника не забезпечив, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що на сайті booking.uz.gov.ua розміщення відомості щодо онлайн резервування та придбання квитків «Укрзалізниця» на 31.10.2023 без зазначення прізвища пасажира за маршрутом «Київ-Пасажирський-Львів», «Київ-Пасажирський-Полтава Київська»; де в графі «купити» наведено перелік послуг: постільна білизна; бойовий час, 1 напій, авторський час, дріп-кава, вода, локшина вегетаріанська з овочами та грибами в соусі «Теріякі», паста Болоньєза з базиліком./а.с.5, 6/

Частково задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив із того, що позивач, як споживач, мав намір придбати послугу з перевезення, а також додатково скористатися послугами з придбання харчування. Однак, внаслідок того, що він у повній мірі не отримав обов`язкової інформації про фасовані харчові продукти, що пропонувалися відповідачем для продажу дистанційно, він відмовився, як від придбання послуг з перевезення, так і від замовлення та придбання харчових продуктів.

Установивши викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем про порушено вимоги законів України «Про захист прав споживачів» та «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів» та зобов`язав товариство забезпечити надання позивачу відповідної інформації.

У задоволенні позовних вимог про порушення прав споживачів стосовно необмеженого кола споживачів, районний суд відмовив, визнавши порушеними виключно особисті права позивача.

При постановленні рішення в частині розподілу правничих витрат районний суд виходив із того, що заявлений стороною позивача до стягнення розмір правничих витрат не відповідає критеріям розумності, співмірності, а тому підлягає зменшенню до 1 000,00 грн. У задоволенні заяви в іншій частині вимог відмовлено за безпідставністю.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Частинами першою, третьою, четвертою статті 700 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання.

Якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих необґрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено, - в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди.

Продавець, який не надав покупцеві можливості одержати повну і достовірну інформацію про товар, несе відповідальність за недоліки товару, які виникли після передання його покупцеві, якщо покупець доведе, що вони виникли у зв`язку з відсутністю у нього такої інформації.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 3) дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров`ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї у відповідність, якщо законом чи відповідним технічним регламентом не встановлено інший порядок дій виробника (продавця) у таких випадках; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій;

12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Відповідно до частини другої наведеної норми закону інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), визначеним відповідними нормативно-правовими актами, у тому числі технічними регламентами, або, прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Отже, перелік способів, за допомогою яких виробником (виконавцем, продавцем) може бути доведено до відома споживача інформацію про продукцію, в тому числі, про ціну (тариф) на таку продукцію, не є вичерпним, натомість допускається використання способів, прийнятих для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

За правилами статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;

7) ціну продукції визначено неналежним чином;

8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції наведені норми матеріального права неправильно застосував, залишивши поза увагою відсутність у справі доказів на підтвердження неправомірної поведінки відповідача щодо ненадання позивачу інформації про продукцію чи продаж товару неналежної якості, а відтак відсутність порушеного права позивача, яке б підлягало захисту в судовому порядку.

Висновки районного суду, що позивач у повній мірі не отримав обов`язкової інформації про фасовані харчові продукти, що пропонувалися відповідачем для продажу дистанційно, а тому відмовився, як від придбання послуг з перевезення, так і від замовлення та придбання харчових продуктів, є припущеннями суду, які не ґрунтуються на належних доказах, як того вимагають положення статей 77-80 ЦПК України.

До таких доказів не може бути віднесено роздруківку із сайту booking.uz.gov.ua, де розміщені відомості щодо онлайн резервування та придбання квитків «Укрзалізниця» на 31.10.2023 за маршрутом «Київ-Пасажирський-Львів», «Київ-Пасажирський-Полтава Київська», оскільки вони не містять прізвища пасажира та жодним чином не свідчать про реальність намірів самого позивача скористатися запропонованими послугами.

Тоді як правом на звернення до суду з позовом наділена особа виключно у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, в контексті заявленого спору, вимогам частин третьою, четвертою статті 700 ЦК України.

При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові, що узгоджується зі сталою позицією Верховного Суду, сформульованою у справах №910/15262/18 від 04.12.2019, №910/5958/20 від 29.08.2023.

Доводів на спростування викладеного апеляційні скарги позивача не містять, за своїм змістом є ідентичними позову та обмежуються загальним цитуванням норм матеріального права безвідносно до особи позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги позивача задоволенню не підлягають; апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, а рішення районного суду скасувати, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позову. У відповідності до положень пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14, додаткове рішення районного суду слід визнати таким, що втратило законну силу.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України понесені АТ «Українська залізниця» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 288,50 грн. компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 30 вересня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про захист прав споживачів шляхом визнання протиправної бездіяльності щодо ненадання доступної інформації та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Додаткове рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 25 жовтня 2024 року визнати таким, що втратило законну силу.

Компенсувати за рахунок держави витрати зі сплати судового збору, понесені Акціонерним товариством «Українська залізниця» у розмірі 1 288,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.02.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак