У х в а л а

24 січня 2025 року

м. Київ

Справа № 521/10693/19

Провадження № 61-3704ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - позивачка), яку від її імені подав адвокат Казарновський Олександр Львович (далі - адвокат),

на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 8 листопада 2023 року

у справі за позовом позивачки до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс», ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 - про визнання договорів недійсними і

в с т а н о в и в :

1. 26 січня 2024 року позивачка подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позову.

2. 12 лютого 2024 року Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду залишив без руху касаційну скаргу позивачки.

3. 5 березня 2024 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду визнав касаційну скаргу неподаною та повернув її позивачці. Мотивував тим, що позивачка не усунула недоліки касаційної скарги, не навела поважності причин пропуску строку для подання касаційної скарги.

4. 14 березня 2024 року адвокат в інтересах позивачки сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 8843/0/220-24 від 14 березня 2024 року), у якій просить скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позову. До касаційної скарги додав, зокрема, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Адвокат у клопотанні зазначив, що копію постанови апеляційного суду він отримав 5 грудня 2023 року (надав докази), а позивачка її не отримала. Поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження обґрунтував неможливістю самостійного подання позивачкою касаційної скарги через її постійне проживання за кордоном, а також проходженням адвокатом медичних обстежень з листопада 2023 року до січня 2024 року включно, внаслідок чого йому 17 січня 2024 року встановили інвалідність другої групи.

5. 30 квітня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Позивачка (особисто або через адвоката) мала додатково обґрунтувати поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження; вказати у касаційній скарзі номери засобів зв`язку позивачки. Мотивував ухвалу так:

- у касаційній скарзі є лише інформація про номери засобів зв`язку адвоката, однак така інформація про позивачку відсутня;

- суд критично оцінив твердження адвоката, що позивачка не могла самостійно подати касаційну скаргу через її постійне проживання за кордоном з березня 2022 року. Відтоді пройшло достатньо часу для того, щоби завдяки поштовому чи електронному зв`язку налагодити механізм підтримання відносин із судом, зокрема, використовуючи систему «Електронний суд» для подання касаційної скарги. Також відсутні підстави вважати, що перешкодою для подання позивачкою касаційної скарги у визначений законом строк було проходження її адвокатом медичних обстежень;

- вперше позивачка подала касаційну скаргу лише 26 січня 2024 року, хоча адвокат стверджує, що був зайнятий медичними обстеженнями до 17 січня 2024 року; пояснення причин неподання касаційної скарги 18 січня чи у наступні дні до 25 січня 2024 року включно немає;

- згідно з твердженнями адвоката медичні обстеження він проходив з листопада 2023 року до січня 2024 року включно. Однак згідно з наданими доказами - Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) серії 12 ААГ № 880025 від 17 січня 2024 року - первинний медичний огляд адвокат пройшов 27 грудня 2023 року. Немає підтвердження того, що він «з листопада 2023 по січень 2024 проходив медичні обстеження», а також неможливості подати касаційну скаргу з 6 до 26 грудня 2023 року включно;

- немає жодного обґрунтування того, чому адвокат, отримавши 7 березня 2024 року о 3:19:35 год. в електронному кабінеті ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. від 5 березня 2024 року про повернення касаційної скарги, повторно подав останню тільки 14 березня 2024 року;

- з огляду на вказане підстави, які адвокат в інтересах позивачки навів у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, є неповажними.

6. 16 травня 2024 року ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Бійц Марина Едуардівна, надіслав до Верховного Суду заперечення на заяву позивачки про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. Просив визнати дії позивачки зловживанням процесуальними правами та повернути повторну касаційну скаргу, стягнувши з неї штраф в дохід Державного бюджету України. Обґрунтував тим, що адвокат позивачки у період з листопада 2023 року до січня 2024 року подавав процесуальні заяви та брав участь у судових засіданнях в інших справах як її представник:

- 21 грудня 2023 року адвокат в інтересах ТОВ «Агро Гюбі+» брав участь у судовому засіданні у Господарському суді Одеської області у справі № 916/3697/20;

- 29 грудня 2023 року адвокат в інтересах позивачки звернувся до Одеського апеляційного суду з клопотанням про зміну способу виконання судового рішення у справі № 521/10694/19;

- того ж дня адвокат в інтересах позивачки звернувся до Одеського апеляційного суду із заявою про забезпечення виконання рішення суду у справі № 521/10694/19;

- 11 січня 2024 року адвокат в інтересах позивачки звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про зміну способу виконання судового рішення у справі № 521/10694/19.

Копії відповідних процесуальних звернень і рішень ОСОБА_2 додав до заперечення на заяву позивачки про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

7. 23 травня 2024 року на виконання ухвали адвокат подав нову редакцію касаційної скарги разом із планом заходів з медичної реабілітації, висновком про результат обстеження, скеруванням на МСЕК, довідкою про доставку електронного листа та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження; у новій редакції касаційної скарги зазначив номер засобу зв`язку позивачки. Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивував так:

- постанову апеляційного суду позивачці не вручили належним чином, відправивши на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не є офіційною;

- налагодження поштового зв`язку позивачки із судом з-за кордону неможливе, бо у суду немає коштів для надсилання кореспонденції, а користування позивачкою системою «Електронний суд» неможливе через відсутність у неї електронного цифрового підпису (отримати за кордоном не можна);

- для того, щоб пройти 27 грудня 2023 року первинний медичний огляд у МСЕК, необхідно було пройти низку обстежень для отримання скерування на цю комісію. Адвокат мав очікувати у чергах і проходити обстеження у різних лікарів, зокрема: спершу отримав скерування на аналізи, здав їх і отримав результати; 11 грудня 2023 року звернувся до хірурга для отримання Плану реабілітаційних заходів; отримав скерування на обстеження у терапевта й офтальмолога; 13 грудня 2023 року отримав у хірурга скерування на рентгенографію; 14 грудня 2023 року пройшов обстеження у невролога; 15 грудня 2023 року знову пройшов обстеження у невролога. Лише через два дні після цього отримав скерування на МСЕК; 27 грудня 2023 року пройшов первинний медичний огляд у МСЕК, а згодом - ще один;

- 9 і 10 березня 2024 року були вихідними днями;

- з 7 до 14 березня 2024 року адвокат брав участь в інших справах: 7 березня - у кримінальних справах № 521/8817/23 і № 521/11524/19; 8 березня - у кримінальній справі № 991/6789/22; 11 березня - у кримінальній справі № 947/11201/22; 12 березня - у кримінальних справах № 521/13167/23, № 522/17367/17, № 522/17169/23 і № 521/8817/23; 14 березня - у кримінальній справі № 522/19988/15 та цивільній справі № 521/14804/15 в апеляційному суді;

- відмова позивачці у поновленні строку на касаційне оскарження буде надмірним формалізмом і перешкоджанням у доступі до правосуддя.

8. 30 травня 2024 року ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Бійц М. Е., сформував у системі «Електронний суд» заперечення на заяву позивачки від 23 травня 2024 року про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. Просив визнати дії позивачки зловживанням процесуальними правами, повернути повторну касаційну скаргу, стягнувши штраф у дохід державного бюджету, а також постановити окрему ухвалу щодо протиправних дій адвоката Казарновського О. Л., яку скерувати до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Ради адвокатів за місцем отримання ним свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Обґрунтував заперечення на заяву позивачки так:

- адвокат позивачки вказав електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 як засіб зв`язку з ним у касаційній скарзі від 14 березня 2024 року та у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження від 23 травня 2024 року;

- вручення копії судового рішення представникові слід вважати врученням особі, яку він представляє, згідно з частиною сьомою статті 272 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України);

- позивачка не надала належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. Вона перебувала в Одесі 5 січня 2024 року та видала довіреність на адвоката у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горлача М. А. за реєстровим № 16. Тому безпідставним є твердження адвоката про те, що позивачка не могла оформити електронний цифровий підпис і зареєструватися у системі «Електронний суд»;

- адвокат, порушуючи правила адвокатської етики, повідомив суду неправдиву інформацію про неможливість вчасного оскарження постанови апеляційного суду від 8 листопада 2023 року. Адже 16 січня 2024 року адвокат від імені позивачки звертався до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора, в якій зазначив, зокрема, що копію постанови Одеського апеляційного суду у справі № 521/10694/19 позивачка отримала особисто в суді 22 грудня 2023 року.

9. 7 серпня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою продовжив позивачці на десять днів із дня вручення їй чи адвокатові тієї ухвали строк на усунення недоліків касаційної скарги. Констатував, що підстави поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень за наведених позивачкою обґрунтувань є неповажними. Тому вона мала навести інші підстави для поновлення такого строку. Мотивував так:

- згідно з довіреністю, яку позивачка видала адвокатові в Одесі 5 січня 2024 року, та її твердженнями у скарзі до Міністерства юстиції України вона перебувала в Україні у грудні 2023 року та січні 2024 року. Тому не була позбавлена можливості самостійно подати касаційну скаргу чи укласти договір із тим адвокатом, який виконає доручення клієнта у встановлений законом строк;

- доводи адвоката про те, що він у грудні 2023 року був зайнятий проходженням медичних обстежень, а також брав участь у розгляді кримінальних і цивільних справ у березні 2024 року, не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Крім того, записи до лікарів, медичні обстеження й огляди, участь у розгляді кримінальних і цивільних справ не були належно підтверджені.

10. 23 серпня 2024 року адвокат в інтересах позивачки сформував у системі «Електронний суд» клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження (вх. № 27919/0/220-24 від 26 серпня 2024 року). Мотивував його аналогічно до попереднього клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження від 23 травня 2024 року.

11. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для поновлення позивачці строку на касаційне оскарження, які повторно навів адвокат, є неповажними, і відмовляє у відкритті касаційного провадження.

11.1. В ухвалі від 30 квітня 2024 року Верховний Суд звернув увагу позивачки на те, що вказані нею причини пропуску строку на касаційне оскарження не є поважними. З огляду на наведене позивачка мала додатково обґрунтувати поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

11.2. В ухвалі від 7 серпня 2024 року Верховний Суд визнав неповажними підстави поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень за наведених позивачкою обґрунтувань і продовжив їй строк для того, щоб вона навела інші підстави поновлення строку на касаційне оскарження.

11.3. Адвокат у клопотанні від 23 серпня 2024 року повторно вказав підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, які вже зазначив у такому клопотанні від 23 травня 2024 року. Інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження не вказав.

11.4. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 393 ЦПК України).

11.5. За змістом пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

11.6. Оскільки суд визнав неповажними підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, які позивачка повторно навела у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

12. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

12.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

12.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

12.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

12.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

12.5. Позивачка мала можливість навести аргументи та докази на користь її позиції, мала визначений законом строк для оскарження судових рішень і за з`ясованих обставин не була позбавлена можливості вчасно подати касаційну скаргу. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене, зокрема строком касаційного оскарження судових рішень. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

12.6. Позивачка подала касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження. Належного обґрунтування підстав для поновлення цього строку не було. Тому суд визнав наведені позивачкою підстави для такого поновлення неповажними. Частина інформації, яку надала позивачка, є недостовірною. З огляду на вказане обмеження на подання касаційної скарги у цивільній справі є пропорційними означеній вище легітимній меті та не порушують сутність права позивачки на доступ до суду.

13. За змістом пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України відмова у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивачки на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 8 листопада 2023 року є перешкодою для відкриття касаційного провадження у разі повторного звернення із касаційною скаргою на вказані судові рішення.

14. З огляду на те, що суд відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивачки слід відмовити у задоволенні клопотань ОСОБА_2 про повернення цієї скарги зі стягненням штрафу в дохід Державного бюджету України, а також про постановлення окремої ухвали щодо дій адвоката.

Керуючись статтями 260, 261, 390, частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 8 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Фінанс», ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 - про визнання договорів недійсними.

2. Відмовити у задоволенні клопотань ОСОБА_2 про повернення касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 8 листопада 2023 року зі стягненням штрафу в дохід Державного бюджету України, а також про постановлення окремої ухвали щодо дій адвоката Казарновського Олександра Львовича.

3. Копію ухвали надіслати особі, яка подала цю скаргу.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко