Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/6539/24
провадження № 2/650/422/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого - судді Сікори О.О.,
за участю секретаря - Завістовської Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся представник Бєліков Андрій Андрійович , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за землю,
Позивачем подано позовну заяву до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з підстав виключної підсудності з наступними позовними вимогами:
В обґрунтування позову представник позивача зазначив такі доводи та обґрунтування.
17 березня 2015 року між ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» була укладена додаткова угода, відповідно до якої право оренди за зазначеними договорами перейшло до нового орендаря.
01 січня 2018 року між ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» була укладена додаткова угода про заміну сторони у договорах оренди землі, за якою відповідач став орендарем зазначених земельних ділянок.
Відповідно до пункту 1 додаткових угод від 01 січня 2018 року, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування зазначені земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до умов додаткових угод від 01 січня 2018 року, орендна плата була встановлена у розмірі 5,43 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди.
Сума заборгованості за цією земельною ділянкою за 2022-2023 роки становить 46 973,54 грн (23 486,77 грн х 2).
Сума заборгованості за цією земельною ділянкою за 2022-2023 роки становить 37 576,96 грн (18 788,48 грн х 2).
Таким чином, відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендну плату за 2022 та 2023 роки до 31 грудня кожного року, проте своїх зобов`язань не виконав, що спричинило виникнення загальної заборгованості у розмірі 84 550,50 грн.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Земельним кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
На підставі статті 32 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами своїх зобов`язань.
Відповідно до статті 651 ЦК України, договір може бути розірваний у судовому порядку, якщо істотне порушення договору однією зі сторін призводить до того, що інша сторона значною мірою позбавляється того, на що розраховувала при його укладенні.
Систематичне порушення строків сплати орендної плати відповідно до пункту «д» статті 141 ЗК України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.
На підтвердження правомірності позовних вимог позивач посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17, які в силу статті 263 ЦПК України мають враховуватись судами при прийнятті рішення.
Відповідно до зазначеної судової практики, систематичне невнесення орендної плати є достатньою підставою для розірвання договору оренди землі.
З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з вимогами про розірвання договорів оренди землі та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 84 550,50 грн.
Відзив на позов не надійшов.
На судове засідання позивач не заявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовові вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
На судове засідання представник позивача - Бєліков А.А. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити.
На судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету ТОВ «ЮТС-Агропродукт» в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронного документу від 27 грудня 2024 року та 20 січня 2025 року, що відповідає вимогам частини шостої статті 128 ЦПК України.
Зважаючи на вказані обставини, суд визнав за можливе розглянути справу в заочному порядку відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, двічі не з`явився без поважних причин на судове засідання, не подав відзив, а позивач не заперечував проти такого розгляду.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у позові доводи суд дійшов таких висновків.
17 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» та Приватним підприємством «ЮТСАГРОПРОДУКТ ПЛЮС» була укладена додаткова угода про заміну сторони у договорі оренди землі, за якою право оренди земельної ділянки перейшло до нового орендаря.
01.01.2018 року між Приватним підприємством «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» була укладена додаткова угода про заміну сторони у договорі оренди землі, за якою право оренди належної позивачці земельної ділянки перейшло до нового орендаря.
Відповідно до п. 1 Додаткових угод від 01.01.2018, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування належну матері позивачки земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 12, 5 га, яка розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.
Відповідно до Додаткових угод від 01.01.2018, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5,43% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, за рік оренди.
Відповідно до Додаткових угод від 01.01.2018, договори укладено строком до 30 листопада 2025 року.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 10 постанови від 06 березня 2024 року у справі № 902/1207/22, провадження № 12-80гс23, зробила наступний висновок щодо застосування норм права: «Застосовуючи в контексті спірних правовідносин статті 13, 17, 15 та 19 Закону № 161-XIV у редакції Закону № 340-IX, а також статті 3, 6, 627, 638, 640 ЦК України у відповідній редакції, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що договір оренди землі є консенсуальним. Слід розмежовувати момент укладення договору оренди землі (це момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов та підписання для договорів з 01.01.2013), з якого у його сторін виникають права і обов`язки зобов`язального характеру, і момент виникнення на підставі вказаного правочину речового права, який пов`язаний з моментом державної реєстрації такого права (третє речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV у редакції, чинній на час підписання Договору).
Абзац третій частини першої статті 15 та друге речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV імперативно встановлюють, що дата укладення договору оренди землі є істотною умовою цього правочину і саме з цієї дати починається перебіг строку його дії.
Тому сторони договору оренди землі не можуть врегулювати свої відносини у спосіб, який суперечить імперативним нормам абзацу третього частини першої статті 15 та другого речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV у редакції Закону № 340-IX зокрема на власний розсуд встановити інші правила визначення моменту початку перебігу строку дії цього правочину або не зазначати дати його укладення. Умови договору оренди землі, що не відповідають указаним вище імперативним нормам Закону № 161-XIV, не змінюють визначеного в Законі № 161-XIV моменту, з якого розпочинається перебіг строку дії договору оренди землі».
Зважаючи на вищевказані обставини, згідно Договору оренди землі, Відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендодавцю орендну плату за 2022 та 2023 роки.
Таким чином, відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендну плату за 2022 та 2023 роки до 31 грудня кожного року.
Предметом позову цієї позовної заяви є стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі та розірвання Договору оренди землі через систематичне порушення строків виплати орендної плати.
Положення Податкового кодексу України (підпункт 164.2.5 пункту 164.2 статті 164, підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 167.1 статті 167) передбачають, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок у розмірі 18% від об`єкта оподаткування.
Таким чином, відповідач у разі нарахування та виплати орендної плати стороні орендодавця в 2022-2023 роках повинен був утримати податок з доходів фізичних осіб.
Відповідно до абзацу першого пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України з 01 січня 2015 року сума нарахованої орендної плати за землю оподатковується військовим збором у розмірі 1,5% від об`єкта оподаткування.
Таким чином, відповідач у разі нарахування та виплати орендної плати стороні орендодавця з 01 червня 2022 року по 31 грудня 2023 року повинен був утримати військовий збір.
Адвокат Бєліков А.А. в інтересах позивача, надіслав відповідачу запит від 08 грудня 2024 про надання інформації та копій документів, що підтверджують нарахування та виплату орендної плати за оренду земельної ділянки за період 2022-2023 років.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору.
Земельним кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма Земельного кодексу України кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в укладеному Договорі оренди землі, а саме в п 29- «Орендодавець має право вимагати від орендаря в повному обсязі внесення орендної плати» та п.32 - «Орендар зобов`язаний розраховуватися з Орендодавцем по орендній платі».
На підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Аналогічна умова зазначена у пункті 43 Договору оренди землі.
У зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2022-2023 роках, є невиконанням обов`язків відповідача, передбачених договором оренди землі, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання Договору оренди землі.
Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору.
Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов`язань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
При погоджені з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельними ділянками, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, позивач розраховував на своєчасне отримання орендної плати за землю у відповідному розмірі. А отже в зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати, сторона орендодавця була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які розраховувала при укладені Договору оренди землі.
Систематичне порушення строків сплати орендної плати відповідно до п. «д» ст. 141 ЗК України є підставою припинення права користування земельною ділянкою.
Отже договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичного порушення строків сплати орендної плати, разове порушення умов договору не є підставою для його розірвання.
Оскільки, відповідач не сплатив орендну плату позивачу, а також не нарахував і не сплатив щорічних інфляційних витрат - є підстави стверджувати про правомірність вимоги щодо розірвання Договору оренди землі. Із зазначеного питання є відповідна позиція Верховного Суду України, викладена в постановах від 12 грудня 2012 року справа № 6-146цс12, від 28 вересня 2016 року №6-977цс16, від 11 жовтня 2017 року №6-1449цс17 і яка в силу ст. 263 ЦПК України повинна враховуватись судами при прийнятті рішення.
«Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Незалежно від того, несплата орендної плати була в повному обсязі або в частині.
Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди».
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно статті 4 ЦПК України, статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, зважаючи на систематичне невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки, за договорами оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які укладені між сторонами та діяли впродовж вказаного періоду часу, суд дійшов висновку про необхідність стягнення вказаної заборгованості та розірвання договорів оренди, у зв`язку з чим позов слід задовольнити.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позов задоволено повністю, судові витрати у виді сплаченого судового збору слід відшкодувати позивачу шляхом стягнення їх з відповідача.
Зважаючи на викладене, враховуючи вказані положення цивільного процесуального закону та керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 - 265, 280 - 285 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся представник Бєліков Андрій Андрійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за землю - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: __________________ О.О. Сікора