Провадження №2/523/779/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"04" лютого 2025 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бузовського В.В.

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 16, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про встановлення факту не проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила встановити факт не проживання її брата ОСОБА_2 , разом з їх матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . У видачі їй свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки за місцем проживання померлої зареєстроване місце проживання має і відповідач який з 2010 року не проживає в Україні, що стало підставою для звернення до суду.

Представник позивача адвокат Бойко С.В., в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність (а.с. 93).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. (а.с. 88), причини неявки не повідомив, відзив на позов не подавав.

Рішення ухвалено за відсутності учасників справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, смерть якої зареєстрована Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 2079 від 18 лютого2023 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, а саме на 3/4 частини квартири АДРЕСА_3 , яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1998 року за № НОМЕР_2 виданого УЖКХ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів. Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 січня 2009 року реєстр 3-129, Свідоцтва про право на спадщину від 20 січня 2009 року реєстр № 3-124.

Інша 1/4 частина квартири АДРЕСА_3 належить позивачу ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1998 року за № НОМЕР_2 виданого УЖКХ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, є діти померлої: донька - ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_4 ), син- ОСОБА_2 .

У встановлений законом строк позивачка як спадкоємець звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом відкрита спадкова справа № 79/2023 та внесені відомості до Спадкового реєстру № витягу 72868537 від 19.06.2023 року.

Син померлої, ОСОБА_2 до нотаріальної з заявою про прийняття спадщини не звертався, подав заяву про відмову від спадщини. Заява про відмову від спадщини ОСОБА_2 , посвідчена нотаріусом територія автономної республіки Крим міста Севастополя, яка тимчасово окупована та правового значення на території України не має. Після спливу шести місяців з моменту відкриття спадщини позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Листом № 772/02-14 від 20.12.2023 року нотаріусом повідомлено, що згідно з довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 04.07.2023 року за № П1-12734 7-ю/л про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини також був зареєстрований син померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який вважається таким, що прийняв спадщину.У зв`язку цим видати тільки Вам Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої, неможливо.

Здійснення права на спадкування і обсяг успадкованих ними прав напряму залежить від встановлення чи спростування факту прийняття спадщини відповідачем якого насправді не відбулося, виходячи із наступного.

Відповідач. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 не прожив починаючи з 2002 року, що підтверджується актом від 16.02.2024 року, складеного за участю сусідів, підписи яких затверджені в.о. начальника дільниці № 8 КП ЖУС «Пересипський».

В 2010 році відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації в місто Москва, але зараз як відомо мешкає в Криму, однак точна адреса місця проживання не відома.

Факт того, ОСОБА_2 фактично не проживав за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується копією паспорту громадянина Російської федерації за № НОМЕР_3 виданого Міграційним пунктом в міському окрузі Долгопрудного міжрайонного ГУ ФМС росії по Московській області в міському поселенні Митищі від 09.11.2017, код підрозділу 500-089, актом від 16.02.2024 року та довідкою КП ЖКС «Пересипський» № 94/вих. Від 16.02.2024 року .

Також, відповідач, ОСОБА_2 подав Приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заява про відмову від спадщини ОСОБА_2 посвідчена нотаріусом міста Севастополя (тимчасово окупована територія автономної республіки Крим) 05 липня 2023 року, реєстровий номер 92/15-н/92-2023-1-825. У зв`язку з тим, що зазначена заява посвідчена нотаріусом який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вона не може бути прийнята на території України.

Також, встановлено, що ОСОБА_2 , останній раз виїхав з території України до росії 10.09.2021р., через пункт пропуску Бачівськ, та з того часу до України не в`їжджав, що підтверджується листом Державної прикордонної служби України (а.с. 89).

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.59 ЦПК України права і свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років захищають у суді їх батьки (законні представники). Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної,творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення.невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством^ зокрема, його визнання.

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини ві не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що упершу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першої статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідач не проживав в квартирі починаючи з 2002 року, не приймав участі в утриманні квартири, а після від`їзду до російської федерації, більше не повертався до України і відповідно не може являтися таким, що прийняв спадщину на підставі ч.З ст.1268 ЦК України, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Статтею 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, державна реєстрація відповідача в будинку де була зареєстрована померла не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері. Відповідач, який не проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та не звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у встановлений законом строк, не може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17(провадження № 61-39308св18) та у Постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №204/2707/19(провадження №61-15380св20) від 28.04.2021 року. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її(ч.1 ст.1272 ЦК України).

Згідно із п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та(або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що позов про встановлення факту не проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати своє право на спадщину після смерті матері. Позивачка позбавлена можливості в іншому порядку встановити вищезазначений факт, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 95, 141, 263-265, 354,355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про встановлення факту не проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) не проживав однією сім`єю на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем (матір`ю) ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , , та вважається таким, що спадщину не прийняв.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Судове рішення складено 05.02.2025 року.

Суддя