Провадження № 2/127/5614/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2025 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Волошина С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що шлюб між сторонами зареєстровано 12.07.2008 у Вінницькому міському ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1216. Від шлюбу подружжя має спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2018, шлюб між сторонами розірвано (справа №127/31021/18). Після розірвання шлюбу між сторонами, спільна донька залишилась проживати з позивачем та перебуває на її утриманні. В свою чергу відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач вважає, що оскільки відповідач є здоровою та працездатною особою, має сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 3 000, 00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Судом виконано вимоги процесуального закону в частині надсилання відповідачу судової кореспонденції за зареєстрованою адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , яку останній отримав 17.01.2025, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

З огляду на викладене суд ухвалив провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що шлюб укладений 12.07.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований Вінницьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1216, розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2019 (справа №127/31021/18) (а.с. 4-5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.12.2010 (а.с.11).

Позивач разом з донькою проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що слідує з копії з особового рахунку № НОМЕР_2 від 14.11.2024 (а.с. 10).

З цих же доказів вбачається, що відповідач не проживає разом з позивачем та спільною малолітньою донькою. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання та обов`язку батька дитини утримувати дружину, з якою проживають діти, до досягнення молодшою дитиною трьох років.

Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

При визначенні розміру аліментів, суд зважає на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні неповнолітньої дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності та враховує вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти, відсутність у дитини самостійного доходу чи заробітку.

З огляду на викладене суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, враховує те, що відповідач є здоровою, працездатного віку особою, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), обов`язок обох батьків утримувати дітей, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 3 000, 00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача є вмотивованими.

Згідно із ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду, тобто з 20.11.2024.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, 180, 181, 184, 191 СК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 3 000 грн. (три тисячі гривень 00 копійок), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.11.2024 та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1 211, 20 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: