Справа № 466/3065/24
Провадження № 2/466/371/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря с/з Мошовській М.-О.П.

за участю представника позивача адвоката Буковинської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Чериби Злати Василівни про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

установив:

20.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Чериби З.В. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якій просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини, який пропущений нею з поважних причин.

26.04.2024 на адресу суду від відповідача Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради надійшло заперечення, в якому просять відмовити в позові, оскільки такий пред`явлений до неналежного відповідача.

29.04.2024 позивач скерувала до суду уточнену позовну заяву, в якій було змінено неналежного відповідача, при цьому позовні вимоги залишаються без змін.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_2 . Після смерті матері відкрилась спадщина на все належне їй майно. Вона являється єдиною спадкоємицю померлої, оскільки її батько та брат померли, вона не заявляла відмови від спадщини, інших спадкоємців за законом немає.

До дня смерті мати проживала з нею у м. Герцог Нові (Республіка Чорногорія), Югославія. Після смерті матері вона у 2019 році мала змогу тимчасово приїхати в Україну на поховання рідного брата, однак не правильно, на законодавчому рівні, рахувала строк звернення в нотаріальну контору для оформлення спадщини, тому такий пропустила з наступних причин.

Зазначила, що не могла звернутись раніше, оскільки внаслідок епідеміологічної ситуацією в країні, що підтверджується постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, сама перехворіла інфекційною хворобою, іншими сімейними обставинами, станом свого психологічного здоров`я пов`язаного з втратою брата, та дією воєнного стану, вона була змушена відкласти документальне оформлення спадщини.

У березні 2024 року приїхавши в Україну вона звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Чериби З.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

На підставі її заяви було відкрито спадкову справу №72131655, та приватний нотаріус оглянувши подані документи в усній формі та листом від 12 березня 2024 року повідомила її, що нею пропущений шестимісячний строк для подачі такої заяви, при цьому роз`яснивши їй право звернення до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, право якого вона і використала, звернувшись до суду із даною заявою визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 25.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.22).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.06.2024 витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Чериби З.В. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .(а.с.55).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. (а.с.78).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Буковинська С.В. підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

В судове засіданні представник відповідача ЛМР та третя особа, скерували заяви про розгляд справи у їх відсутності, заперечень щодо позовних вимог на адресу суду не ними не скеровано.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією витягу з реєстру актів цивільного стану муніципалітету ОСОБА_3 зроблено актовий запис про реєстрацію смерті №1 від 21.02.2018року (а.с. 66).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29.09.1961року, позивач (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 змінено у зв`язку з реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією витягу з книги реєстрації актів громадянського стану м. Подгоріца за №798 від 23.12.2024) ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.7).

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно ч.1, ч.3. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, до дня смерті спадкодавець проживала зі спадкоємцем у м. Герцог Нові (Республіка Чорногорія) Югославія. Спадкоємцем така відмова заявлена не була.

В силу життєвих обставин пов`язаних з втратою рідних людей, з довготривалою діє карантину, введеного на територію країни спричиненої COVID-19, та веденням дії воєнного стану, підписаного Указом № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, позивач не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а отже не прийняла її, оскільки пропустила його.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Позивача листом-повідомлення приватного нотаріуса Череби З.В. № 7/02-14 від 12.03.2024 було проінформовано, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, а тому рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.15).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

А як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вказує судова практика, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба спадкоємців; перебування спадкоємця тривалий час за межами України, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України

Таким чином, наведені позивачем обставини, є поважною причиною пропуску строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк для для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на 2 (два) місяці, який рахувати з часу набрання рішення суду законної сили..

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Львівська міська рада, код ЄДРПОУ 26269018, місце знаходження: м. Львів, пл. Ринок,1.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Чериба Злата Василівна, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Мечнікова, 15/2а.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова