Справа № 702/1021/24
Провадження № 2/702/49/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Максименка Д. Р.,

за участю секретаря судового засідання Возної В. В.,

представника відповідача Кришталя О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» про стягнення заборгованості з орендної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі.

Посилається на те, що 10.12.2010 ОСОБА_2 уклав з Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (далі ПрАТ «Райз-Максимко») договір оренди належної йому земельної ділянки, площею 1,5615 га, кадастровий номер :03:001:1154. ОСОБА_1 набула право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування та стала орендодавцем за договором оренди землі від 10.12.2010.

02.01.2018 між сторонами та ПрАТ «Райз-Максимко» була укладена додаткова угода. Згідно з умовами вказаної додаткової угоди новим орендарем за договором оренди землі стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» (далі ТОВ «Поділля Агропродукт»), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 9 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4873,59 грн за рік оренди, строк дії договору продовжується до 31.08.2022.

Вважає, що відповідач не виконав умов договору оренди землі та не сплатив орендну плату у встановлені строки та розмірі за 2022 та 2023 роки.

Просить стягнути з ТОВ «Поділля Агропродукт» на її користь борг з орендної плати за договором оренди землі за 2022 рік в сумі 6250,91 грн, за 2023 рік в сумі 7765,11 грн без вирахування податків та інших обов`язкових платежів, інфляційні втрати в сумі 1243,69 грн, три проценти річних в сумі 537,47 грн та судові витрати.

На електронну адресу суду через підсистему «Електронний суд» 21.11.2024 від представника відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» Кришталя О. О. надійшов відзив на позовну заяву.

Посилається на те, що умови укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки та додаткові угоди до нього були виконані відповідачем у повному обсязі. Розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних здійснений позивачкою не правильно.

Просить в задоволенні позовних відмовити.

Ухвалою суду від 06.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги повністю підтримала.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» Кришталь О. О. заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що за період з 2020 року до закінчення строку дії договору відповідачем сплачено орендну плату по 4873,59 грн з урахуванням податків за кожен рік відповідно до умов договору оренди землі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.09.2015 є власником земельної ділянки площею 1,5615 га, кадастровий номер :03:001:1154, яка розташована на території смт. Цибулів Монастирищенського району Черкаської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується інформаційною довідкою від 04.08.2016 №65028349 (а. с. 13-14).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 131239863 від 18.07.2018 вбачається, що земельна ділянка площею 1,5615 га, кадастровий номер :03:001:1154, яка розташована на території смт. Цибулів Монастирищенського району Черкаської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перебуває в оренді у ТОВ «Поділля Агропродукт» відповідно до договору землі від 10.12.2010, додаткових угод від 21.10.2015, 02.01.2018 (а. с.15).

21.10.2015 року ОСОБА_1 та ПрАТ «Райз-Максимко» уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 10.12.2010 року. Відповідно до умов такої угоди сторони змінили нормативну грошову оцінку земельної ділянки на 45 125,5 грн, строк дії договору встановили 10 років, орендну плату встановили в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки, що становить 3158,79 грн (а. с. 16).

02.01.2018 року між сторонами та ПрАТ «Райз-Максимко» була укладена додаткова угода. Згідно з умовами вказаної додаткової угоди новим орендарем за договором оренди землі стало ТОВ «Поділля Агропродукт», орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 9 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4873,59 грн за рік оренди, строк дії договору продовжується до 31.08.2022 (а. с. 17).

Згідно з актом прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди землі від 02.01.2018 року новому орендарю ТОВ «Поділля Агропродукт» була передана земельна ділянка площею 1,5615 га, кадастровий номер :03:001:1154, яка розташована на території смт. Цибулів Монастирищенського району Черкаської області (а. с. 18).

Згідно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2020 по 2 квартал 2024 ОСОБА_1 в четвертому кварталі 2020 року з вирахуванням податків виплачено 6 367,41 грн, в січні 2021 року з вирахуванням податків виплачено 525 грн, в четвертому кварталі 2021 року з вирахуванням податків виплачено 6 250,93? грн. За 2022 та 2023 роки грошові кошти в рахунок орендної плати відповідачем не сплачувалися. В грудні 2022 року позивачу було нараховано 7 765,11 гривень, однак фактична виплата не здійснювалася. (а. с. 20-29).

Зазначені вище обставини також підтверджуються платіжними інструкціями від 19.11.2020 №536,23/5, від 22.10.2021 №, від 27.02.2021 №742.107/5 (а. с. 59-60).

Відповідно до витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 26.09.2024 нормативно грошова оцінка земельної ділянки № :03:001:1154 становить 57 514,70 грн (а. с. 19).

Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 (далі - Закон № 161-XIV) (який діяв на момент виникнення правовідносин) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1 Закону № 161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин), яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст.93 ЗК України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ст. 13 Закону № 161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору.

Тлумачення п. 3 ч. 1 ст. 3 та ст. 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 Закону № 161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Як було встановлено судом вище, відповідно до п. 4.1. додаткової угоди від 02.01.2018 до договору оренди землі від 10.12.2010 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 9% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4873,59 грн за рік оренди.

Положення додаткової угоди від 02.01.2018 до договору оренди землі від 10.12.2010 були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, а тому є обов`язковими для виконання сторонами правочину.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказала, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Позивач в позовній заяві просить стягнути заборгованість з орендної плати за 2023 рік з розрахунку 9 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 57514,70 грн з урахуванням корегувань пов`язаних з ціною на виплату орендної плати в натуральному виді, індексації та додаткових послуг.

Разом з тим, суд вважає, що зміна нормативно - грошової оцінки земельної ділянки позивача не є підставою для зміни розміру орендної плати, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст.23 Закону №161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 21 Закону № 161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок та, зокрема, інформує власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ст. 1, ч. 5 ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» проводиться, зокрема у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, нормативно грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що є у власності фізичних та юридичних осіб є підставою для перегляду умов договору в частині розміру орендної плати, а тому аргументи позивача щодо наявності правових підстав для зміни розміру орендної плати є безпідставними.

Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного Суду у справі № 364/315/22, провадження № 61-2148св23 від 29.05.2023.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладення додаткових угод до договору оренди від 10.12.2010 щодо зміни розміру орендної плати в залежності від зміни нормативно-грошової оцінки.

Також в матеріалах справи відсутні докази про те, що сторони після 02.01.2018 погодили зміну орендної плати у зв`язку з ціною на виплату орендної плати в натуральному виді, індексацією та оплатою додаткових послуг.

А тому, суд вважає, що відповідач має сплачувати позивачу орендну плату визначену в договорі оренди від 10.12.2010, із врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 02.01.2018, а саме в розмірі 4 873,59 грн, яка розрахована в розмірі 9% від нормативної грошової оцінки в розмірі 54 151 грн.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилається на те, що за договором оренди землі була сплачена орендна плата відповідно до умов договору у 2020 та 2021 роках.

Однак, докази, які були надані сторонами, не підтверджують виплату орендної плати саме за 2022 та 2023 роки. Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що сплачена в більшому розмірі орендна плата є авансовим платежем.

Також суд враховує, що відповідно до доповнених пунктів 27 і 28 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, які набрали чинності 07 квітня 2022 року встановлено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 1) вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування; б) приватної власності.

Законом України від 09 жовтня 2022 року N 2698-IX, який набрав чинності 19 листопада 2022 року, абзац перший підпункту 1 пункту 27 після слів «воєнного стану» доповнено словами «до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» (тобто цим Законом).

Аналіз наведених положень ЗК України дає підстави для висновку, що у період із 07.04.2022 року до 19.11.2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу.

Строк дії договору оренди землі сплинув 31.08.2022, а тому був поновлений на один рік без волевиявлення сторін договору.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 29 березня 2023 року у справі №563/376/22-ц.

Відповідачем не надано доказів про те, що протягом 2023 року земельна ділянка ним не використовувалася.

Отже, орендна плата за 2022 та 2023 роки підлягає стягненню з відповідача в сумі 9 747,18 грн (по 4 873,59 за кожен рік дії договору оренди землі).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Сума інфляційних втрат на борг з орендної плати за 2022 рік має нараховуватись із 01.01.2023 до 30.10.2024 на суму боргу 4 873,59 грн та становить 676,68 грн, виходячи з наступного розрахунку

(Сума індексації = 4 873,59 (сума орендної плати) ? 113,885% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 4 873,59 (сума орендної плати) = 676,68 грн)

Сума інфляційних втрат на борг з орендної плати за 2023 рік має нараховуватись із 01.01.2024 до 30.10.2024 на суму боргу 4 873,59 грн та становить 408,16 грн, виходячи з наступного розрахунку

(Сума індексації = 4 873,59 (сума орендної плати) ? 108,375% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 4 873,59 (сума орендної плати) = 408,16 грн)

Три проценти річних на борг з орендної плати за 2022 рік має нараховуватись із 01.01.2023 до 31.10.2024 на суму боргу 4 873,59 грн та становить 268,05 грн, виходячи з наступного розрахунку (4 873,59/100х3/365х670)

Три проценти річних на борг з орендної плати за 2023 рік має нараховуватись із 01.01.2024 до 31.10.2024 на суму боргу 4 873,59 грн та становить 121,84 грн, виходячи з наступного розрахунку (4 873,59/100х3/365х305).

Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати у сумі 9 747,18 грн, інфляційні втрати в сумі 1 084,84 грн та три проценти річних в сумі 389,89 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 11 058,54 грн (тобто 71,03% від ціни позову), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 848,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму орендної плати за 2022 та 2023 роки за договором оренди землі від 10.12.2010 в сумі 9 747 (дев`ять тисяч сімсот сорок сім) гривень 18 копійок, інфляційні втрати в сумі 1 084 (одна тисяча вісімдесят чотири) гривні 84 копійки та три проценти річних в сумі 389 (триста вісімдесят дев`ять) гривень 89 копійок.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» на користь ОСОБА_1 848 (вісімсот сорок вісім) гривень 20 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», місцезнаходження: вулиця Заводська, 7, селище міського типу Браїлів, Жмеринський район, Вінницька область, .

Повне рішення складено 04.02.2025.

Суддя Дмитро МАКСИМЕНКО