Провадження 2/193/115/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 лютого 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:головуючого судді Кравченко Н.О.,

за участі секретаря судового засідання Ратушної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в сел.Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2024 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до Софіївського районного суду Дніпропетровської області із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 75564123 від 14.05.2021 в розмірі 33764,66 грн та судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 14.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75564123 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі Договір позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 080,00 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису gYK2Px4Wi6, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник/відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким укладено Договір позики, ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позики позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: gYK2Px4Wi6. Час відправки ідентифікатора позичальнику:14.05.2021 10:37:22, електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1

Того ж дня, позикодавець, на виконання п.1 Договору позики, виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10080,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 , за посередництвом ТОВ «ФК Фінекспрес», що діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий.

Крім того позивач зазначає, що відповідно до п. 5.2. Договору позики, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі - Правила), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Таким чином, у Договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому Договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою, зокрема, умовами, що передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями.

Враховуючи викладені вище умови Договору позики та здійснені відповідачем платежів в рахунок погашення заборгованості за Договором позики, які складають - 386,14 грн., заборгованість останнього за Договором позики складає 33 764,66 грн, з яких: 10 080,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 684,66 грн - сума заборгованості за відсотками.

Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором позики до відповідача, позивач ТОВ «Фінпром Маркет» обгрунтовує це тим, що 26.10.2021 було укладено договір факторингу №2610 від 26.10.2021 р. відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за Договором позики № 75564123 від 14.05.2021.

03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за Договором позики. Таким чином, ТОВ «Фінпром Маркет» наділено правом вимоги до відповідача за Договором позики.

З огляду на викладене, у відповідача виникла заборгованість за Договором позики в сумі 33 764,66 грн, з яких: 10 080,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23684,66 грн - сума заборгованості за відсотками. Оскільки відповідач вказаний борг не повертає, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути зазначену заборгованість, а також стягнути із відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.

Ухвалою суду від 20 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату,час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині нарахування заборгованості за основною сумою боргу визнав у повному обсязі, в частині нарахування суми заборгованості за відсотками - не визнав. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлено, що 14.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75564123 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі Договір №75564123).

Пунктом 1 Договору №75564123 передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

У підпунктах 2.1-2.3 п. 2 Договору №75564123 сторони обумовили параметри та умови позики, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 10080,00 грн; строк позики (строк договору) 30 днів; процентна ставка 1,99%/день (фіксована); дата надання позики 14.05.2021; дата повернення позики (останній день) 13.06.2021; знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 1,00%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка 23523,24%; орієнтовна загальна вартість позики 15795,36 грн.

Крім того, із п.4 Договору №75564123 судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Також зі змісту п.12 Договору №75564123 суд встановив, що цей договір був укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телеконукаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.14).

Із наданих позивачем Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) судом встановлено, що у п.6.5 цього документа міститься умова, відповідно до якої, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Водночас у п.6.9 означених Правил міститься умова, згідно якої позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики. Сума нарахованих процентів за понадстрокове користування позикою не може перевищувати розміру суми, визначеної Законом України «Про споживче кредитування».

Крім того, із довідки про ідентифікацію, яка підготовлена ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів», суд встановив, що цим документом підтверджується, що ОСОБА_1 ідентифікований цим товариством шляхом акцептування договору позичальником у спосіб підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора gYK2Px4Wi6, що мало місце 14.05.2021 о 10:37:22 (а.с.25).

Із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» №КД-000002114/ТНПП від 14.11.2024 (а.с.22) суд встановив, що цим товариством, відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, що укладений із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджено прийняття до виконання та завершення наступної платіжної операції: дата 14.05.2021; номер платежу fccdd697-bfee-4361-b9d7-6746e8409e60; сума 10 080,00 грн; отримувач Каперко Сергій- ЕПЗ № НОМЕР_2 .

Судом також встановлено, що 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2610 (далі Договір факторингу №2610), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає за плату права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), а до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитними договорами (а.с.26-31).

Відповідно до №15225 Реєстру прав вимоги №2 від 26.10.2021 до Договору факторингу №2610, судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 33764,66 грн, з яких 10080,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 684,66 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.32-33).

Крім того, із договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року (далі Договір факторингу №030423-ФК) суд встановив, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступає за плату права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), а до ТОВ «Фінпром Маркет» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за кредитними договорами (а.с. 36-41).

Відповідно до №35857 Реєстру заборгованості від 03.04.2023 як Додатку №1 до Договору факторингу №030423-ФК, судом встановлено, що ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 33764,66 грн, з яких: 10 080,00 грн - сума заборгованості за тілом, 23684,66 грн - сума заборгованості по процентам за користування (а.с.42 зворот).

Згідно розрахунку заборгованості, що підготовлений позивачем, суд встановив, що, за період з 14.05.2021 по 17.12.2024, сукупна заборгованість відповідача перед позивачем згідно Договору позики №75564123 становить 33764,66 грн, з яких: 10080,00 грн сума заборгованості за тілом позики, та 23684,66 грн сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами. Водночас із даного розрахунку суд встановив, що позивачем проценти за користування позикою нараховані відповідачу за період з 13.06.2021 по 11.09.2021 із застосуванням відсоткової ставки 1,99% (а.с.15 - 20).

Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1,3,4,7ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIIIвід 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).

Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з ст. 1082 ЦК України,боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув права вимоги до відповідача за Договором позики №75564123 на підставі Договору факторингу №2610 у взаємозв`язку із умовами Договору факторингу №030423-ФК.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, із дослідженого Договору позики №75564123, судом встановлено, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), а саме: gYK2Px4Wi6.

Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми позики за Договором №75564123 як первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступникам: ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача 10 080,00 грн в рахунок погашення тіла позики підлягає задоволенню.

Разом з тим, щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 23684,66 грн суд зазначає наступне.

Так, із розрахунку заборгованоості згідно Договору №75564123, що підготовлений позивачем, за період з 14.05.2021 по 17.12.2024, розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем по сплаті відсотків за користування отриманими у позику коштами становить 23684,66 грн. Ця заборгованість ТОВ «Фінпром Маркет» була нарахована позичальнику ОСОБА_1 за період із 13.06.2021 до 11.09.2021 включно.

Водночас суд встановив, що саме означена вище сума заборгованості по сплаті відповідачем відсотків за Договором №75564123, без будь яких змін та корегувань, переходила від первинного до нового кредитора, тобто від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет», на підставі відповідно Договору факторингу №2610 та Договору факторингу №030423-ФК.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18), сформувала правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Відповідно до підпункту 2.2 п.2 у взаємозв`язку із умовами п.4 Договору №75564123, сторонни погодили, що строк позики становить 30 днів, а проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за Договором №75564123, в частині сплати відсотків за користування сумою позики протягом усього строку позики, не виконав, то розмір заборгованості по відсоткам складає 6017,70 грн. (10080,00 грн (сума позики) х 1,99% (процентна ставка (базова) згідно п.п. 2.3 п.2 Договору №75564123) х 30 днів (строк позики, що включає як день її отримання відповідачем (14.05.2021), так і день, у який ця позика підлягала поверненню відповідачем (13.06.2021)).

Отже, за умов Договору №75564123, що були погоджені сторонами, позивач як правонаступник первинного позикодавця ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» має право на стягнення відсотків лише у межах строку позики у розмірі базової процентної ставки, що узгоджується із положеннями п.п.2.3. п.2 Договору №75564123.

Водночас посилання позивача, як на підставу для нарахування відсотків у розмірі 23684,66 грн, на положення п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) судом відхиляються з огляду на таке.

До позовної заяви позивачем додані означені вище Правила, зміст яких містить п.6.5, що надавали право первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснювати нарахування відсотків, розмір яких обумовлений у п.п.2.3 п.2 Договору №75564123, починаючи з першого дня понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

Однак із наданих позивачем Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) судом встановлено, що їх умови не містять підпису позичальника ОСОБА_1 , в тому числі і у виді електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі цього суд робить висновок, що належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що сторони Договору №75564123 обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за понадстрокове користування отриманими у позику коштами матеріали справи не містять.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У цьому контексті суд вважає за необхідне звернути увагу сторін, що зміст п.п.5.1 п.5 Договору №75564123, не містить інформації, що відповідач ОСОБА_1 ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ саме із Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що затверджені наказом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №14/05/2021 від 14.05.2021, які додані позивачем до позову і саме на яких цим учасником справи грунтуються вимоги про стягнення відсотків за користування сумою позики в розмірі 23684,66 грн.

Подібні правові висновки щодо недоведення позивачем факту погодження певних умов у кредитних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №460/4070/18-ц (провадження №61-9156св20), від 13 травня 2021 року у справі №359/4430/18 (провадження №61-17911ск19), що судом застосовуються у конкретній справі з метою дотримання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем відомості щодо розміру заборгованості за відсотками у розмірі 23684,66 грн не відповідають умовам Договору №75564123 та нормам чинного законодавства, а відтак розмір заборгованості по несплаченим відповідачем відсоткам перед первісним позикодавцем за Договором №75564123 від 14.05.2021 становить 6017,70 грн.

Таким чином, враховуючи викладене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору №75564123, з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за несплаченими відсотками за Договором №75564123 від 14.05.2021 у розмірі 6017,70 грн.

Щодо стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн, то суд зазначає про таке.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року,укладеного між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с.43-48); 2) акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги як Додаток №1 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а.с.49); 3) акту приймання-передачі наданої правничої допомоги як Додаток №2 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а.с.50); 4) акт №1-П приймання-передачі наданої правничої допомоги як Додаток №2 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024. (а.с.51-53); 5) акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги як Додаток №1 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а.с.54-56); 6) платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579930913.1 від 12.12.2024 (а.с.57).

У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О. у конкретній цивільній справі, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження як факту надання відповідного виду правничої допомоги, так і оплати вартості такої допомоги.

Суд також погоджується із позивачем, що вартість правничої допомоги в розмірі 3500 грн є співмірною зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (підготовкою позовної заяви), часом,витраченим адвокатом на виконання такої роботи, обсягом виконаної роботи та ціною позову.

Водночас, положеннями п.3ч.2ст.141ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються,зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позивачем заявлено до стягнення із відповідача заборгованість у загальному розмірі 33764,66 грн, проте судом позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково, в розмірі 16097,70 грн, що складає 47,6% від ціни позову (16097,70/33764,66), тому із відповідача на користь позивача, керуючись п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1666,00 грн (3500 х 0,476 х 100).

Що стосується стягнення із відповідача на користь позивача витрат по оплаті судового збору, то суд зазначає про таке.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Водночас ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із дослідженої судом платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579930847.1 від 10.12.2024 встановлено, що позивачем сплачено 2422,40 грн в рахунок оплати судового збору за подачу позовної заяви (а.с.1).

Водночас із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення із відповідача заборгованість у загальному розмірі 33764,66 грн, проте судом позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково, в розмірі 16097,70 грн, що складає 47,6% від ціни позову (16097,70/33764,66), тому із відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1153,06 грн, тобто 47,6% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2422,40 х 0,476 х 100).

З огляду на викладене суд дійшов висновку,що позовні вимоги ТОВ«Фінпром Маркет» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 16097,70 грн, з яких: 10 080,00 грн -сума заборгованостіза основною сумою боргу, 6017,70 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того із відповідача на користь позивача слід стягнути 1666,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, та 1153,06 грн судового збору, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 527, 530, 610, 626, 628, 634, 638, 1046-1050, 1077, 1082 ЦК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 137, 141, 258, 264, 265, 280-284, 289, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №75564123 від 14.05.2021 року в розмірі 16097 (шістнадцять тисяч дев`яносто сім) гривень 70 копійок, з яких:10 080 (десять тисяч вісімдесят) гривень 00 копійок - заборгованість за основною сумою боргу, 6017 (шість тисяч сімнадцять) гривень 70 копійок - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1666 (одна тисяча шістсот шістдесят шість) гривень 00 копійок та на сплату судового збору в розмірі 1153 (одна тисяча сто п`ятдесят три) гривні 06 копійок, а всього 2819 (дві тисячі вісімсот дев`ятнадцять) гривень 06 копійок.

У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», , місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 03.02.2025.

Суддя Н.О.Кравченко