Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2025 р. с-ще Тиврів 145/1904/19

2/145/17/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Крикливій М.С.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до АТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Кредит-Капітал» про визнання недійсним кредитного договору,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що влітку 2019 року на його телефонний номер почали надходити дзвінки від працівників колекторської компанії ФК "Кредит-Капітал" з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором.

На дані повідомлення він реагував категоричною відмовою, оскільки будь-яких кредитних зобов`язань він ніколи не мав.

В ході чергової телефонної розмови з працівниками ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" він попросив їх документально підтвердити свої вимоги, а саме направити на його адресу копії документів про наявність у нього кредитних зобов`язань.

У вересні 2019 року на його поштову адресу ним було отримано супровідний лист від ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" та копії документів, з яких йому стало відомо, що у 2007 році між ПАТ "Райффайзенбанк Аваль" Тиврівське відділення та ним був укладений Кредитний договір, відповідно до умов якого ним було отримано кредит на суму 3000,00 доларів США.

Перелік документів для отримання кредиту, як і сам Кредитний договір, поданий від його імені і підписаний від його імені. Однак ні підпис, ні інші дані, використані в ході отримання кредиту, йому не належать.

Документи для отримання кредиту оформлені у 2007 році у відділенні ПАТ "Райффайзенбанк Аваль" в смт Тиврів Вінницького району. Зауважує, що у даному відділенні він ніколи не був, ніякі документи не підписував і коштів не отримував. Підписи виконані на документах для отримання кредиту іншою особою.

Крім того, в матеріалах кредитної справи містяться відомості про перебування його у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 , у якого він ніби працював на посаді водія-погрузчика з 10.09.2007. Дані документи є підробленими. Такої особи як ФОП ОСОБА_4 він не знає, у жодних відносинах, в тому числі і трудових, з ним ніколи не перебував.

В 2007 році він був студентом Аграрного університету і продовжував навчання на денній формі. Крім того, у всіх реквізитах даних документів вказана його адреса: АДРЕСА_1 . Тому за весь цей час він не міг дізнатися про наявність кредиту на його ім`я, адже ця адреса не є адресою його проживання і реєстрації, а студентського гуртожитку.

Таким чином, його паспортні дані використали невідомі особи, які, підробивши низку необхідних документів та його підпис, отримали на його ім`я кредит у ПАТ "Райффайзенбанк Аваль" в смт Тиврів Вінницького району.

З даного приводу, а саме по факту шахрайства та підробки документів, ним було направлено відповідну Заяву до поліції про порушення кримінальної справи. Однак вважає, що його порушені права потребують також захисту і в порядку цивільного судочинства шляхом визнання Кредитного договору недійсним у зв`язку з відсутністю його волевиявлення на його укладання.

Просить визнати недійсним Кредитний договір № 014/035-31/50193 від 19.06.2007, укладений між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 . Стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Згідно уточненої позовної заяви, представник позивача Шиманський В.М. зазначає, що оскільки Кредитний договір укладений від імені ОСОБА_3 не ним самим, а іншою сторонньою особою, вважає, що даний правочин був вчинений поза волі ОСОБА_3 та за відсутності його вільного волевиявлення, а тому підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

У відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного суду у справі №145/2047/16-ц, викладеної у п.п. 7.19-7.23, а саме: За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Разом із цим суд може застосувати невстановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

З огляду на наведене, вважає, що єдиним ефективним способом захисту прав ОСОБА_3 є визнання оспорюваного кредитного договору, оскільки саме встановлення факту його недійсності зможе зупинити протиправні вимагання повернення неіснуючого боргу усіма можливими правонаступниками.

Просить визнати недійсним кредитний договір №014/035-31/50193 від 19.06.2007, укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Судові витрати стягнути з відповідачів.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Шиманський В.М. подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" Майтапова В.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить в їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Згідно поданого 21.01.2020 відзиву 19.06.2007 (а.с.72-100 т.1) між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ "Райффайзен Банк Аваль", та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №014/035-31/50193, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 3000,00 дол. США зі сплатою 18 % річних на строк до 18.06.2010. Перед укладенням та підписанням вищевизначеного правочину, позичальник звернувся до Банку із заявою-анкетою, відповідно до якої зазначив суму кредиту, яку бажає отримати, валюту кредитування, строк кредитування та цільове використання кредиту.

Своїм підписом на п`ятій сторінці заяви-анкети засвідчив, що з діючим законодавством України, що регламентує відносини Банку та Клієнта ознайомлений. Окрім того, останній також засвідчив, що ознайомлений у письмовій формі з кредитними умовами.

Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

Вважає, що ОСОБА_3 не надав жодних належних, допустимих та достовірних доказів, що підтверджують факт неукладання між ним та АТ "Райффайзен Банк Аваль" правочину, а тому просить в позовних вимогах ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Залученим ухвалою суду від 14.04.2022 у якості співвідповідача ТОВ «Кредит-Капітал» також подано відзив (а.с.61-67 т.1), згідно якого ТОВ Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" вважає аргументи, наведені у позовній заяві, безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за Кредитним договором. Проставлення підпису позивача на Кредитному договорі №014/035-31/50193 від 19.06.2007 та додатках до договору є свідченням того, що позивач ознайомився з умовами даного договору та погоджується з ними. Зазначення позивачем того, що він не є боржником за даним Кредитним договором ще не є підтвердженням його слів. Просить розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника.

Суд залишає без задоволення клопотання ТОВ «Кредит-Капітал» від 12.10.2023 про його заміну на ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", у зв`язку із відступленням права вимоги до ОСОБА_3 , оскільки відповідно до ч.1 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача, а позивачем такого клопотання заявлено не було.

Представник залученого ухвалою суду від 14.04.2022 у якості співвідповідача ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 та 4 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Судом встановлено, що 06.11.2019 заява позивача ОСОБА_3 про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень за ч.2 ст.190, ч.2 ст358 КК України, та визнання його потерпілим (а.с.57 т.1) зареєстрована в журналі єдиного обліку Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області під №1526 та приєднана до кримінального провадження №0000646 від 18.02.2013 по факту вчинення шахрайських дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.3 ст.190 КК України (а.с.59 т.1).

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №358 від 28.12.2020 (а.с.100-114 т.2) підписи від імені ОСОБА_3 у графах "Позичальник" у кредитному договорі №014/035-31/50193 від 19.06.2007 (3 шт) виконані не гр. ОСОБА_3 , а іншою особою.

Підписи від імені ОСОБА_3 у графах "підпис" у заяві-анкеті позичальника від 22.04.2007 (3 шт) виконані не гр. ОСОБА_3 , а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_3 у графі "Підпис отримувача" у заяві на видачу готівки №2 від 20.06.2007 (1 шт) виконаний не гр. ОСОБА_3 , а іншою особою.

Підписи від імені ОСОБА_3 у графах "підпис" у гарантії від 22.04.2007 (2 шт) виконані не гр. ОСОБА_3 , а іншою особою.

Рукописний текст у заяві на утримання споживчого від 15.06.2007 на ім`я начальника Тиврівського відділення «Райффайзен Банк Аваль» виконаний не гр. ОСОБА_3 , а іншою особою.

Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є спрямованість волі сторін на укладення договору.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до вимог ст.215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст.219, ч.1 ст.220, ч.1 ст.224 ЦК України тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст.222, ч.2 ст.223, ч.1 ст.225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний судом недійсним лише за рішенням суду.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою (ч.ч.1, 5 ст.216 ЦК України).

Суд вважає, що оскільки кредитний договір укладений від імені позивача ОСОБА_3 не ним особисто, а сторонньою особою, тобто був вчинений поза його волею, за відсутності його вільного волевиявлення, а тому суд визнає його недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суму понесених судових витрат позивача на сплату судового збору (а.с.1 т.1) та оплату судової почеркознавчої експертизи (а.с.94 т.2) суд стягує в рівних частках з відповідачів, тобто по 1006,21 грн ((768,40+2250,24) /3).

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати недійсним кредитний договір №014/035-31/50193 від 19.06.2007, укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Стягнути в рівних частках з АТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у сумі 3018 (три тисячі вісімнадцять) гривень 64 копійки, тобто по 1006 (одній тисячі шість) гривень 21 копійці.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 03 лютого 2025 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.