Справа № 463/7947/24
Провадження № 2/463/301/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Нора Н.В.

за участю секретаря Заверухи О.Б.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Товаритсва з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.07.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту 501160641 відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 53 850,00 грн. строк кредиту 24 місяці на споживчі потреби відсотковою ставкою 36.00%. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронна формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 53 850,00 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 року загальний розмір заборгованості становив 73471,36 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 39 836,24 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 33 635,12 грн. Між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» 20.09.2021 року укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором 501160641 від 08.07.2019 року. Згідно з розрахунком заборгованості за ОСОБА_1 станом на 20.09.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 73471,36 грн.

Через канцелярію суду представник відповідача - адвокат Буковинський Т.Й., подав відзив, який мотивує тим, що встановлена Банком на постійній основі у літері (б) пункту 1 Кредитного договору додаткова комісійна винагорода за обслуговування кредиту (розрахунково- касове обслуговування) у розмірі 1,50% від суми кредиту є нікчемною та надуманою умовою кредитного договору, оскільки Банк вже окремо, цим же пунктом Кредитного - договору, встановив комісійну винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, що сплачується згідно діючих Тарифів Банку, тобто комісійну винагороду, що якраз і регулює розрахункове-касове обслуговування по кредиту (плату за обслуговування кредиту). А тому встановлена на постійній основі згідно літери (б) пункту 1 Кредитного договору ще додаткової комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,25% від суми кредиту є фактично подвійним стягненням плати за одні і ті ж самі дії та є нікчемним а також надуманим платежем. Крім того, сам що розмір указаної плати за послуги РКО є аномальним та має ознаки основного періодичного платежу позичальника в оплату кредиту (фактичної плати за кредит), а не оплати послуг за РКО. Також звернути увагу суду, що як вбачається з п 4.1. Паспорту споживчого кредиту по Кредитному договору, базою розрахунку комісійної винагороди, що зазначена у підпункті б) пункту 1 Кредитних договорів є пакет послуг за РКО. Однак, в порушення п. 4 Додатку №1 Закону України «Про споживче кредитування» та Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що затверджені Постановою НБУ від 08.06.2017 року №49, Відповідач не визначив жодної методики та бази нарахування плати за розрахункове-касове обслуговування по Кредитному договорі, вартість плати за кожну окрему послугу, що буде надаватися за цю плату, не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу, a лише обмежився загальною назвою послуги, структура вартості якого не зрозуміла та невідома і є незаконною. При цьому, також не зазначено, яким чином Банком враховано не сплату Позичальником жодного платежу по Кредитному договору та відсутність, у зв`язку з цим, будь-якого касового обслуговування. Нікчемність такої послуги, полягає ще і в тому, що будь-яка плата за розрахункове-касове обслуговування взагалі не може встановлюватися у кредитних відносинах на постійній основі, оскільки завжди залежить від сплати /чи не сплати Позичальником коштів (внесення платежів по кредиту через касу Банку) та відсутність, у зв`язку з цим, будь-якого приймання платежів по кредиту від Банку. Тобто, через непогашення платежів через касу Банку, Банк взагалі не може здійснити прийняття відповідного платежу та провести будь-яке розрахунково-касове обслуговування по кредиту. Проте така плата Банком нараховувалась постійно. Також зазначає що згідно пункту 2 Кредитного договору, датою повернення кредиту є 08 липня 2021 року. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом Позивач здійснив нарахування процентів поза межами строку кредитування, а саме по 20 вересня 2021 року, а не по 08 липня 2021 року. У свою чергу, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за редитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у хазі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 1918 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18); у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10ще18) та Постанові Верховного суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 6- 2251цс16. Також, як вбачається з розрахунку заборгованості Позивача та виписки Банку, що додані до матеріалів справи, Позивач здійснив додатково нарахування Позичальнику штрафу на загальну суму 800,00 грн., який взагалі не передбачені умовами Кредитного договору. Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитом та Виписки Банку Позичальником було сплачено 800,00 грн. штрафу. У свою чергу, згідно ч. 6 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит, а тому сплачені Позичальником штрафи в розмірі 800,00 грн. підлягають зарахування в рахунок погашення іншої заборгованості по кредиту. Просить поновити строк для подання відзиву на позовну заяву, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не є юристом та не володіє знаннями у галузі банківського права та не розбирається у кредитних відносинах у зв`язку з цим самостійно скласти відзив не зміг. Відтак, з метою захисту прав та інтересів та надання адвокатом кваліфікованої правової допомоги у цивільній справі №463/7947/24 між відповідачем та Адвокатським Бюро «Тараса Буковинського» було укладено Договір про надання правової допомоги за №15-21/10/2024 від 21 жовтня 2024 року.

Позивачем через канцелярію суду було подано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що умовами кредитного договору передбачена комісія за розрахунково - касове обслуговування, а не комісія за обслуговування кредитної заборгованості на що посилається Відповідач також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, а саме право банку встановлювати у кредитному договоріф комісії за розрахунково-касове облуговування. Щодо нарахування вітсотків зазначає Конституційного Суду України від 22.06.2022 року по справі № 3-188/2020(455/20). У якому Конституційний Суд України чітко роз`яснив, що керуючись принципом рacta sunt servanda (договорів слід додержувати), ураховуюч приписи частини першої статті 190, абзацу другого частини першої статті 1048 Кодексу, усталену судову практику національних судів щодо правомірності стягненн процентів за користування кредитом, що їх нараховано за прострочений період, яка зазнавала змін протягом 2011-2017 років, Конституційний Суд України дійш висновку, що як на момент укладення Кредитного договору, так і протягом строк кредитування Банк мав правомірні очікування на отримання процентів за користуванн грошовими коштами до дня повернення кредиту, а відтак право вимоги Банку щос сплати йому таких процентів є майном та відповідно об`єктом права власност захист якого гарантує стаття 41 Конституції України. Проценти, про які йдеться в приписах статті 1048 Кодексу, є складови елементом плати за надану позику/кредит, що разом з основною сумою позики/кредит становить загальну суму боргу, яку боржник повинен сплатити через визначений ча після отримання позики/кредиту. Щодо заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу зазначає наступне у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 5/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що для цілей розподілу дових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за недставництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката значаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі повідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що начена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі терії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) мність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем нципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як гра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та оже діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам льного судочинства. У відповідності до вищевказаних роз`яснень Великої Палати Верховного Суду, таємо увагу, що витрати на правничу допомогу, визначені Відповідачем у розмірі 10000 грн. 00 коп. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже чена справа не є складною), не відповідають критерію реальності таких витрат, співмірності їх розміру.

Позивач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подав заяву, в які просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримує, просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача подав заяву про проведення розгляду справи за відсутності відповідача та представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що 08.07.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту 501160641, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 53 850,00 грн., строк кредиту 24 місяці, на споживчі потреби. Процентна ставка за перших 11 місяців становить 35% річних, за період з 12-го по 23- місяць користування кредитом процентна ставка складає 30% річних. За останній місяць складає 25% річних. Згідно з п. 2 Кредитного договору датою повернення кредиту є 08.07.2021 року.

Між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» 20.09.2021 року укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором 501160641 від 08.07.2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно дост. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Пунктом 1 угоди про надання кредиту № 501160641, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, передбачено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги банком встановлюється комісійна винагорода, а саме: а) за надання кредиту 0.00% від суми кредиту; б) за обслуговування кредиту 1,50 % від суми кредиту, зазначеної в угоді. Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку.

Додатком № 1 до угоди про надання кредиту № 501160641, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.07.2019 року, передбачено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з врахуванням вартості всіх супутніх послуг.

У стовпчику 7.2 Графіку платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту зазначено, що розмір щомісячних платежів за розрахунково-касове обслуговування кредиту складає 807,75 грн., тобто 1,50 % від суми кредиту, а загальна плата за розрахунково-касове обслуговування протягом всього строку дії кредитного договору становить 19386,00 грн.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за угодою про надання кредиту № 501160641від 08.07.2019 р. вбачається, що позивачем частково сплачувалися комісія за обсуговування кредиту, всього було сплачено 6462,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Додаток 1 до Правил про споживчий кредит допускає загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена підпунктом (б) пункту 1 угоди про надання кредиту № 501160641, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.07.2019 р. та колонкою 7.2 Графіку платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту, що є додатком № 1 до угоди. При цьому, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Крім того, в підпункті (б) пункту 1 угоди про надання кредиту № 501160641 передбачено, що комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку, що свідчить про те, що вказані послуги оплачуються окремо.

Суд звертає увагу на те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин, положення пункту щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, Позивач здійснив нарахування процентів поза межами строку кредитування, а саме по 20.09.2021 року, а не по 08.07.2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 вказала на те, що зазначене благо (користування кредитом протягом певного часу за проценти) виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 від 05.04.2023 справа № 910/4518/16, постанови Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 910/8259/16, 29.03.2021 у справі № 913/479/18, від 22.02.2022 у справі № 920/1357/20, 25.10.2022 у справі № 910/6923/20).

Отже, право Позивача нараховувати проценти по Кредитному договору припинилось з 08.07.2021 року, тобто після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому нарахування Позивачем процентів по Кредитному договору по 20.09.2021 року задоволенню не підлягає.

Крім того, представник відповідача просив, в тому числі, і визнати недійсним стягнення штрафів, застосування яких не передбачено умовами угоди про надання кредиту № 501160641 від 08.07.2019 р. Умовами угоди про надання кредиту № 501160641, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.07.2019 р. не передбачено застосування до позичальника санкцій у вигляді штрафу за неналежне виконання умов договору.

Однак, як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості позивачу за Кредитним договором № 501160641 нараховано заборгованість за штрафами на загальну суму 800,00 грн., на погашення якої ним сплачено 800,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.

З виписки Банку по рахунку ІВAN НОМЕР_1 за період з 08.07.2019 року по 20.09.2021 року Позичальником було сплачено 11 платежів по кредиту на загальну суму 72 319 грн. 43 коп.

Разом з тим, заслуговує на увагу розрахунок заборгованості за кретитом, наведений представником відповідача у відзиві на позовну заяву, згідно з яким загальна сума для погашення кредиту повинна була становити 75629,47 грн., яка складається з: 53850,00 грн. отримана позика за кредитом та 21779,47 грн. проценти за користування кредитом (відповідно до процентної ставки, зазначеної в Кредитному договорі № 501160641, а.с.5).

З урахуванням наведеного, підсумовуючи все вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за кредитом в сумі 3310,04 грн. (75629,47 грн. 72319,43 грн. = =3310,04 грн.).

Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як передбачено четвертою та п`ятою ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн.

В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги № 03-07/24 грн. від 03.07.2024 року, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та ОСОБА_2 , а також акт № 1 приймання-передачі наданих послуг.

З долученого до матеріалів справи остаточного розрахунку сум судових витрат, вбачається, що адвокатом була надана, а клієнтом отримана наступна правова допомога, а саме надання первинної косультації замовнику у справі; правовий документів правової аналіз наявних y замовника, ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини; підготовка та подання позовної заяви.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з розглядом справи, підлягають стягненню на його користь з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт «Фінанспідлягає стягненню 415,00 грн. понесених витрат на правничу допомогу позивачем.

Також, в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги № 15-21/10/2024 від 21.10.2024 року, укладений між Адвокатським бюро «Тараса Буковинського» та ОСОБА_1 .

Пунктом 4.2 Договору про надання правової допомоги № 15-21/10/2024 від 21.10.2024 року передбачено, що гонорар адвоката становить 10000,00 грн.

З долученого до матеріалів справи остаточного розрахунку сум судових витрат вбачається, що адвокатом була надана, а клієнтом отримана така правова допомога: вивчення матеріалів позову ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт «Фінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; складення та подання від імені Клієнта до Личаківського районного суду м. Львова відзив на позовну заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» за вих. №1-15-241/10/2024 від 22 жовтня 2024 року на 13 (тринадцяти) аркушах; Складення та поданання від імені Клієнта до Личаківського районного суду м. Львова заяву про поновлення строку для подання відзиву у справі; Складення та подання від імені Клієнта до Личаківського районного суду м. Львова заяву за вих. №2-15-241/10/2024 від 24 жовтня 2024 року на 1 (одному) аркуші та додатків до неї; вивчення відповіді на відзив на позовну заяву ТЗОВ «ФК «Еліт Фінанс»; участь у судовому засіданні у справі, що відбулось 14.01.2024 року; прогнозована участь у судовому засіданні у справі, що призначено на 23.01.2025 року на 15-30 год.

За даних обставин, витрати на правничу допомогу, які поніс відповідач у зв`язку з розглядом справи, підлягають стягненню на його користь з позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 9550,00 грн.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 136,41 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 137, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов Товаритсва з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (місцезнаходження: пл. Солом`янська, 2, м.Київ, ) заборгованість по Угоді про надання кредиту №501160641 від 08.07.2019 року в сумі 3310,04 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (місцезнаходження: пл. Солом`янська, 2, м.Київ, ) 136,41 грн. судового збору та 415,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (місцезнаходження: пл. Солом`янська, 2, м.Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 9550,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Нор Н.В.