Справа № 307/1607/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 січня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Тячівської окружної прокуратури на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2024 року про залишення без розгляду позовної заяви, постановлену суддею Ніточко В.В., у справі за позовом Тячівської окружної прокуратури в інтересах держави до Солотвинської селищної ради, ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Закарпатської обласної ради, Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської області про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути таку в комунальну власність

встановив:

У квітні 2024 року Тячівська окружна прокуратура в інтересах держави звернулася до суду із позовом до Солотвинської селищної ради, ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Закарпатської обласної ради, КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської області про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути таку в комунальну власність.

Позов мотивує тим, що п. 7 рішенням 15 сесії VII скликання Солотвинської селищної ради Тячівського району № 312 від 26 жовтня 2017 року надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер :02:003:1079, площею 0,0291 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для індивідуального садівництва.

На підставі вказаного рішення сесії Солотвинської селищної ради державним реєстратором Тячівської районної державної адміністрації 06 листопада 2017 року зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_2 . В той же час, передана у власність ОСОБА_2 земельна ділянка накладається на земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ЗК № 000346 від 27 березня 1998 року.

Зокрема, згідно висновку експерта № 670-Е від 29.05.2023 за наслідками проведення земельно-технічної експертизи, земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:1079 частково накладається на земельну ділянку, яка передана у постійне користування КНП "Солотвинська обласна алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради, межі якої визначені Державним актом на право постійного користування землею.

Просить визнати недійсним пункт 7 рішення Солотвинської селищної ради Тячівського району № 312 від 26 жовтня 2017 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу, земельної ділянки у власність», скасувати реєстрацію у державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:1079, скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:1079 та зобов`язати ОСОБА_2 повернути у комунальну власність Солотвинської селищної ради земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:1079.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 05червня 2024 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Тячівська окружна прокуратура, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про залишення позовної заяви без розгляду та повернути її до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В своїх доводах посилається на те, що в позовній заяві прокуратура вказувала на відсутність органу власника майна, який би міг звернутися до суду за захистом інтересів держави, адже власник майна, тобто Солотвинська селищна рада виступає відповідачем у справі, оскільки її дії та рішення оскаржуються.

Постійний користувач земельною ділянкою КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» також не вживає заходів щодо повернення земельної ділянки у її законну власність.

В той же час інтереси держави у сфері земельних відносин не можуть залишатися незахищеними, так як суспільний інтерес переважає приватний.

Оскільки, земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_1 незаконно та цільове призначення з рекреаційного була змінена на сількогосподарське, то прокуратура в інтересах держави звернулася до суду із позовом щодо захисту інтересів держави.

Таким чином, прокурор, враховуючи відсутність уповноваженого органу як власника майна на захист інтересів держави, а також відсутність уповноваженого органу як користувача вказаного майна правильно визначив склад учасників процесу, а також належно обґрунтував підстави звернення прокуратури до суду в інтересах держави як позивача за відсутності відповідних уповноважених органів влади.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що Державним актом на право постійного користування землею серії І-ЗК №000346 КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» передано у постійне користування 14,83 гектарів землі для розміщення алергологічної лікарні та бази відпочинку.

Рішенням Солотвинської селищної ради 15 сесії VII скликання від 26.10.2017 №312 пунктом 7 надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер :02:003:1079, площею 0,0291 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для індивідуального садівництва.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.01.2024 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:1079, площею 0,0291 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для індивідуального садівництва.

Висновком експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Закарпатського відділення № 670-Е від 29.05.2023 за наслідками проведення земельно-технічної експертизи, земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:1079 частково накладається на земельну ділянку, яка передана у постійне користування КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради, межі якої визначені Державним актом на право постійного користування землею.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції вказує, що що позовні вимоги прокурора спрямовані на захист прав та інтересів не держави а КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради, яке є користувачем спірної земельної ділянки. Прокурор подав позов в інтересах держави, не зазначивши при цьому в особі кого.

Зі змісту позовної заяви відомо, що позов фактично пред`явлено в інтересах користувача спірної земельної ділянки - КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради, а оскільки така установа не є органом державної влади і не є суб`єктом владних повноважень, а тому звернення прокурора є безпідставним.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.3 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених цим Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п. 2 ч.1ст. 2 Закону).

Згідно з положеннями ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Прокурор у даній справі звернувся із позовом з підстав порушення Солотвинською селищною вимог земельного законодавства, що процесуально позбавляє Солотвинську селищну раду можливості звертатись до суду як позивача.

Так, Солотвинська селищна рада є одним зі співвідповідачів, рішення якої оскаржується через недотримання вимог земельного законодавства та порушення інтересів територіальної громади при передачі спірної земельної ділянки у власність. Прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, територіальної громади Солотвинської селищної ради, обґрунтував у чому полягає порушення цих інтересів, визначивши селищну раду одним зі співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання незаконним і скасування рішення такої ради.

Таким чином у даній справі прокурор довів законні підстави для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах із оскарження рішень органу місцевого самоврядування, пов`язаних із розпорядженням землею комунальної власності.

Також прокурор зазначав про відсутність будь-якого іншого уповноваженого органу на розпорядження спірною земельною ділянкою, скасування чи оскарження рішень органу місцевого самоврядування про надання у користування чи власність земельних ділянок комунальної власності.

Вказаного суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про звернення з вказаним позовом в інтересах КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради, яка не є органом державної влади і не є суб`єктом владних повноважень, а тому звернення з таких позовом є безпідставним. А той факт, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради не є безумовним свідченням того, що прокурор звернувся у суд в інтересах даного підприємства за наявності спірного рішення селищної ради яке безпосереднього й оскаржується прокурором.

Відповідно до приписів статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення питання, залишив без розгляду позовну заяву без з`ясування належним чином усіх обставин, які мають значення у справі, що призвело до помилкового вирішення питання, то за таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Тячівської окружної прокуратури, задовольнити.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2024 року про залишення без розгляду позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: