Справа № 490/8448/24
Провадження № 2/487/712/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючої судді Скоринчук К.М., за участю секретаря судового засідання Карбівничої А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2023 року на адресу Заводського районного суду м. Миколаїв Миколаївської області згідно правил підсудності надійшли матеріали цивільної справи №490/8448/24 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська Теплоелектроцентраль» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Вимоги мотивовано тим, що в опалювальних сезонах 2022-2024 позивач здійснював постачання теплової енергії в нежитлове приміщення підвалу, яке знаходиться по АДРЕСА_1 . Відповідач є співвласником приміщення по АДРЕСА_1 . Згідно п. 5. ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, №2189 позивач є виконавцем послуги постачання теплової енергії. З 01.11.2021 між позивачем та відповідачем діє індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Позивач надав відповідачеві теплову енергію за період з вересня 2023 по квітень 2024 на суму 24 353,01 грн., за яку відповідачка кошти не сплатила та не виконала свої зобов`язання. ПАТ «Миколаївська Теплоелектроцентраль», звернувшись до суду, просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію.

15 листопада 2024 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 14 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Кучерявої Т.Ю., яка діє на підставі ордера серія ВЕ №1137507 від 17.12.2024, у зупиненні провадження у справи та, з урахуванням принципу верховенства права, забезпечено відповідачеві можливість реалізації своїх прав, передбачених ст. 43 ЦПК України, відкладено її розгляд.

30 січня 2025 року відповідач подала заяву у якій просить розгляд справи відкласти до скасування воєнного стану в Україні, оскільки вона знаходиться за межами території України та вважає, що справа не може бути розглянута без її участі.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Суд звертає увагу, що відповідач уповноважила на представлення своїх інтересів адвоката Кучеряву Т.Ю., з якою вона уклала договір 17.12.2024.

Обмеження повноважень представника у наданому суду ордері не зазначені.

Заява про припинення представництва або обмеження повноважень суду не надходила.

Правом на відзив відповідач не скористалася.

Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Статтею 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідач обізнана щодо розгляду справи, уповноважила на представлення свої інтересів представника, однак, відзив та обгрунтованих заперечень не подала, дату повернення в Україну не зазначила, підстави для відкладення розгляду справи до завершення воєнного стану в Україні є необгрунтованими. З урахуванням зазначеного та тих обставин, що з часу відкриття провадження розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою відповідача та її представника без повідомлення про причини неявки або ж повідомлення та клопотання надавалися після призначеної години для розгляду справи, суд розцінює такі дії відповідача та її представника як зловживання процесуальними правами з метою затягування строку розгляду справи, а тому розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача Хацько К.С., яка діє на підставі довіреності від 01.01.2024, подала до суду 18.12.2024 заяву у якій просила справу розглянути без її участі. Просила задовольнити вимоги.

Оскільки сторони не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд ураховує наступне.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Позивач ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» відповідно до мети та предмету діяльності є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва. У своїй діяльності позивач керується, зокрема, ЗУ «Про теплопостачання», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії», Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг .

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (2189-VIII введено вдію 01.05.2019) договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Пунктом 4 (чинним станом на 2021) Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком можуть прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу електричної енергії і послуг з постачання та розподілу природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з частиною першою статті 14 цього Закону та укласти з виконавцями комунальних послуг письмові договори про надання відповідних комунальних послуг.

Частиною 1 статті 14 Закону визначено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (Закон 2189-VIII) до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема:

затвердження правил надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком;

затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком;

01 жовтня 2021 р. на офіційному сайті ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» https://ntec.mk.ua була опублікована інформація щодо затвердження Постановою КМУ від 08.09.2021 р. № 1022 типового публічного договору приєднання, текст типового індивідуального договору про послугу з постачання теплової енергії та форму заяви до нього. Дана інформація є загальнодоступною.

Відповідно до п. 13 вказаної постанови:

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку).

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

У разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни.

Споживачі у багатоквартирному будинку, які отримують послугу за іншою моделлю договірних відносин, у разі прийняття рішення про припинення такого договору можуть приєднатися до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, вчинивши дії, що засвідчують їх бажання укласти такий договір, відповідно до абзацу шостого цього пункту.

У разі укладення колективного договору виконавець надає уповноваженій співвласниками особі необхідну кількість договорів, що забезпечує отримання договору кожним із співвласників багатоквартирного будинку.

Колективний договір і договір з колективним споживачем можуть бути укладені з виконавцем за умови обладнання багатоквартирного будинку вузлом (вузлами) обліку, який (які) забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будинку.

Зміна договору вчиняється в такій самій формі, що і договір, що змінюється. У разі зміни виконавцем умов договору вони вступають в силу через 30 днів з моменту розміщення змінених умов на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.

У разі зміни тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з дня введення його в дію.

Положення цього пункту можуть застосовуватися до відносин, що виникають під час укладання, зміни та припинення договорів про надання послуги, укладених із споживачами у двоквартирних будинках та інших будівлях, за рішенням власників (співвласників) таких будинків (будівель). В такому разі власники, співвласники, користувачі будівлі або приміщень у будівлі, яка не є індивідуальним (садибним) житловим будинком та багатоквартирним будинком, укладають договір про надання комунальних послуг відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Згідно п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Ураховуючи, що відповідач протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» (https://ntec.mk.ua) прийняла рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклала відповідний договір з виконавцем, за замовчуванням вважається, що вона уклала індивідуальний договір.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18).

У своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі №559/1605/18 Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 627 ЦК України свідчить, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК України нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто, сторони при укладенні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно.

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при:

1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін;

2) розірванні договору в судовому порядку;

3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом;

4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України;

5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Судом встановлено, що між сторонами укладено індивідуальний договір надання послуг з постачання теплової енергії в порядку ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Даний договір у розумінні ст. 204 ЦК України є правомірним. І така правомірність відповідачем не спростована.

Протягом дії договору позивачем надавалися послуги на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору №6169 від 01.11.2021. Позивачем долучено відповідні документи на підтвердження зміни адреси (а.с.15-20).

Відповідач ОСОБА_1 є співвласником нежитлового приміщення за вказаною адресою з ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою щодо житлового будинку та нежитлового приміщення споживача (а.с.13), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.15-18). З 16.11.2011 ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність ФОП, що підтверджується відомостями з ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадянський формувань та ухвалою господарського суду Миколаївської області по справі №915/948/24 від 12.08.2024 (а.с.7,19), а тому позивач звернувся до суду з цивільним позовом та просить стягнути з відповідача частину від загального боргу за вказаним нежитловим приміщенням.

Відповідно до п. 2 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358):

виконавець розподілу комунальної послуги - виконавець комунальної послуги, управитель багатоквартирного будинку або інша уповноважена особа, що здійснює розподіл між споживачами обсягу спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг, відповідно до обраної моделі договірних відносин;

загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення;

місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень;

Відповідно до п. 3 Методики:

Розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Відповідно до п. 10 Методики:

Базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії.

У разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що в опалювальний період 2022-2023, 2023-2024 позивач здійснював постачання теплової енергії з метою теплозабезпечення житлових та нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , у тому числі приміщення №31/2, належного відповідачеві, як співвласникові. Вказане підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювальних сезонів. На адресу відповідача надсилались рахунки, повідомлення щодо розрахунків за надані послуги (а.с.26), претензія (а.с.28), доводились до відома рішення виконкому Миколаївського міської ради про початок / закінчення опалювальних сезонів (48-52), рішення про встановлення тарифів (а.с.53-57). Позивачем долучено до позовної заяви накази про зміни розміру нарахувань, затвердження плати за абонентське обслуговування (58-60).

У вересні 2023 з початком роботи Державного реєстру речових пава позивач отримав інформацію щодо нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , а саме загальної площі 360,6 м.кв. А тому у вересні було здійснено перерахунок, який включає період нарахування з листопада 2022 р по серпень 2023 р.

Ураховуючи, що нежитлове приміщення було відключене від централізованої системи опалення, то нарахування проводилося тільки за загальнобудинкові потреби та абонентське обслуговування.

Нарахування оплати за надані послуги здійснювалися з урахуванням актуальних тарифів, відповідно до умов договору, на підставі Правил надання послуги з постачання теплової енергії та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послу.

Відомості про те, що відповідач зверталася до позивача з приводу розірвання договору, змін його умов, незгоди щодо способу нарахування оплати, незгоди з тарифами чи зі скаргами з приводу ненадання послуг чи надання неналежної якості відсутні.

Не зважаючи а неодноразові звернення позивача до відповідача з вимогою у добровільному порядку погасити заборгованість, відповідач, користуючись наданими позивачем послугами, зобов`язань за укладеним договором не виконує, у зв`язку з чим за нею утворилася заборгованість у розмірі 24353,01 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком суми боргу станом по червень 2024 включно.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Положенням ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з ч.1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд прийшов до висновку, що 01.11.2021 між сторонами укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії нежитлових приміщень підвалу по АДРЕСА_2 , який є публічним договором приєднання. Договір є чинним, його правомірність не спростована. Позивач, відповідно до умов договору, належно виконав умови договору, надавши відповідачеві послуги належної якості, натомість відповідач, як співвласник нежитлового приміщення, обов`язку по сплаті за фактично отримані послуги не виконує, а тому за нею утворилася заборгованість в розмірі 24353,01 грн.

Відповідач правом на відзив не скористалася, правомірність договору не спростувала, розмір боргу не оспорила, своїх розрахунків не надала.

Ураховуючи, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт надання відповідачеві послуг, порушення відповідачем зобов`язань по сплаті за їх отримання, наявність боргу та його розмір та надані докази у своїй сукупності є достатніми для підтвердження заявлених вимог, відповідно позов підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 3028,00 грн за сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 10, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» 24 353,01 грн. боргу за спожиту теплову енергію на р/р НОМЕР_1 в ПАТ «АБ Укргазбанк», МФО 320478, .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» 3028,00 грн судового збору на р/р НОМЕР_2 в ПАТ «АБ Укргазбанк», .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», місцезнаходження: 54020, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 18, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: К.М. Скоринчук