Справа № 529/1089/24
Провадження № 2/529/94/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Чуб К.В.,

за участю секретаря с/з Онищенко В.М.,

позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 03.12.2024 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 12.09.2020 між нею та відповідачем укладений шлюб, зареєстрований у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 633. В шлюбі в них народилася дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач офіційно працює, але ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду.

09.12.2024 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що від шлюбу вони з відповідачем мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 17.12.2024 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Сторони проживають окремо, донька проживає разом з нею, добровільно коштів на утримання дитини відповідач не надає, тому просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та вказав про визнання ним позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 12.09.2020 між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 633 (а.с. 3).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що сторони мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 17.12.2024 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 змінено на " ОСОБА_4 ". Водночас в судовому засіданні позивачка пред`явила паспорт на імя " ОСОБА_5 ", тобто станом на день розгляду справи відповідно до документа, що посвідчує особу, прізвище позивачки " ОСОБА_6 ".

Донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю, відповідач офіційно працює, але добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки не надає, хоча це є його обов`язком.

Відповідачем до суду не подано доказів на спростування зазначеного.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи викладене, а також той факт, що малолітня дитина фактично знаходиться на утриманні матері позивачки ОСОБА_1 , відповідач не надав доказів того, що він виконує покладені на нього обов`язки щодо утримання малолітньої дочки ОСОБА_7 , при цьому позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у визначеній позивачкою частці, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне призначити аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 76, 80, 89, 141, 263 - 265, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Головуючий: К.В. Чуб