рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/10291/24

Номер провадження 2-о/495/578/2024

15 січня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі судового засідання Кісьової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Білгород-Дністровська міська рада про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Білгород-Дністровська міська рада про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю, у якій заявник просить суд:

-встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Подану заяву обґрунтовує тим, що у травні 2024 року помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22 травня 2024 року, актовий запис № 513.

Заявник вказує, що він та його дружина ОСОБА_3 , проживали однією сім`єю з ОСОБА_2 1962 року народження в будинку АДРЕСА_1 . На початку 2019 року ОСОБА_2 звернувся до родини ОСОБА_1 з проханням проживати з ним однією сім`єю. Своє прохання ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що в нього після смерті рідного брата окрім ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_3 нікого не має, він потребує сумісного проживання, не може жити без сім`ї. У зв`язку із чим заявник ОСОБА_1 разом із дружиною ОСОБА_3 прийняли пропозицію ОСОБА_2 та переїхали до нього в будинок в січні 2019 року для проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 вказує, що з січня 2019 року він з дружиною та ОСОБА_2 вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, хоча в основному жили за кошти заявника ОСОБА_1 .

Заявник також вказує, що вони як родина піклувались один за одного, ОСОБА_2 доглядав їхніх з дружиною дітей займався з ними, водив у садочок та школу. У свою чергу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , взяли на себе всю фізичну роботу по утриманню дому та господарству. Крім того, ОСОБА_4 дуже часто хворів і потребував допомоги як в лікуванні, так і у фізичному догляді. Вказує, що у них був спільний побут, всі свої речі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перевезли до будинку і ними також користувався ОСОБА_2 , зокрема на всю сім`ї був один спільний холодильник, пральна машина, обігрівальні прилади, праска, телевізор. Також не розділяли рахунки за споживчий газ, електроенергію та водопостачання, за вказані послуги платили спільні кошти, окрім того було спільне харчування.

Таким чином, заявник ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_3 та спадкодавець ОСОБА_2 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Крім того, коли ОСОБА_2 помер, турботи та клопоти про його поховання та саме поховання здійснювали ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_3 , що підтверджується договором з поховальним бюро «Ритуал» від 15 травня 2024 року.

На даний час ОСОБА_1 повністю здійснює діяльність, пов`язану з користуванням та володінням спадковим майном, що у відповідності зі ст. 1268 ЦК України, свідчить про прийняття ним спадщини, а також в сенсі статті 3 СК України означає, що заявник зі спадкодавцем проживали однією сім`єю.

Встановлення факту проживання заявника однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 необхідно для оформлення своїх спадкових прав в порядку ст. 1264 ЦК України.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 14 листопада 2024 року було відкрито провадження по справі.

У судове засідання 15.01.2025 року сторони не з`явились.

Заявник просить справу розглядати без його присутності та задовольнити вимоги.

Представник Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з`явився.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суд встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку.

У травні 2024 року помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22 травня 2024 року, актовий запис № 513.

Заявник вказує, що він та його дружина ОСОБА_3 , проживали однією сім`єю з ОСОБА_2 1962 року народження в будинку АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується наявним в матеріалах справи Актом, складеним КП «ЖЕО №1» від 17.09.2024 року, відповідно до якого згідно свідчень сусідів: ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав останні п`ять років разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ,

На початку 2019 року ОСОБА_2 звернувся до родини ОСОБА_1 з проханням проживати з ним однією сім`єю. Своє прохання ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що в нього після смерті рідного брата окрім ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_3 нікого не має, він потребує сумісного проживання, не може жити без сім`ї. У зв`язку із чим заявник ОСОБА_1 разом із дружиною ОСОБА_3 прийняли пропозицію ОСОБА_2 та переїхали до нього в будинок в січні 2019 року для проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 вказує, що з січня 2019 року він з дружиною та ОСОБА_2 вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, хоча в основному жили за кошти заявника ОСОБА_1 .

Заявник також вказує, що вони як родина піклувались один за одного, ОСОБА_2 доглядав їхніх з дружиною дітей займався з ними, водив у садочок та школу. У свою чергу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , взяли на себе всю фізичну роботу по утриманню дому та господарству. Крім того, ОСОБА_4 дуже часто хворів і потребував допомоги як в лікуванні, так і у фізичному догляді. Вказує, що у них був спільний побут, всі свої речі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перевезли до будинку і ними також користувався ОСОБА_2 , зокрема на всю сім`ї був один спільний холодильник, пральна машина, обігрівальні прилади, праска, телевізор. Також не розділяли рахунки за споживчий газ, електроенергію та водопостачання, за вказані послуги платили спільні кошти, окрім того було спільне харчування.

Таким чином, заявник ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_3 та спадкодавець ОСОБА_2 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Крім того, коли ОСОБА_2 помер, турботи та клопоти про його поховання та саме поховання здійснювали ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_3 , що підтверджується договором з поховальним бюро «Ритуал» від 15 травня 2024 року.

На даний час ОСОБА_1 повністю здійснює діяльність, пов`язану з користуванням та володінням спадковим майном, що у відповідності зі ст. 1268 ЦК України, свідчить про прийняття ним спадщини, а також в сенсі статті 3 СК України означає, що заявник зі спадкодавцем проживали однією сім`єю.

Обставини, викладені заявником в обґрунтування своїх вимог, підтверджуються також письмовими поясненнями ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , наявними в матеріалах справи.

Встановлення факту проживання заявника однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 необхідно для оформлення своїх спадкових прав в порядку ст. 1264 ЦК України.

Пункт 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України: суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Пункт 21: при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99, згідно з яким, до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Підсумовуючи викладене, суд вважає доведеним факт спільного проживання заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначив заявник, метою встановлення даного факту є звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком більше 5 років. Обставин, які б давали підстави сумніватись у такому висновку - судом не встановлені.

При таких обставинах заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 90, 258, 259, 263, 265, 268, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Білгород-Дністровська міська рада про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О.Боярський