Провадження № 22-ц/4808/223/25
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за апеляційною скаргою представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене головуючою суддею Кіндратишин Л.Р. 25 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року представник ТДВ «Страхова група «Оберіг» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.02.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Києві по вул. Бастіонній за участю транспортного засобу марки «Нonda», н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача та транспортного засобу марки «Toyota», н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальні збитки.

В судовому порядку відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Зазначив, що транспортний засіб «Toyota», н.з. НОМЕР_2 був застрахований відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного АТ «СК «АРКС», яке здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження такого транспортного засобу в розмірі 8 893,85 грн. Таким чином, АТ «СК «АРКС» набуло права вимоги до винної особи та звернулося до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» із заявою про регресні вимоги.

Позивач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування, яке становить 6834,47 грн. Пізніше, 26.09.2023 відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів, однак станом на дату подання позовної заяви відповідач не сплатив кошти (а.с. 1-7).

У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 8332,56 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300 грн та 2 422,4 грн судового збору.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 листопада 2024 року у позові Товариства з додатковою відповідальністю «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи його незаконним і необґрунтованим представник ТДВ «СГ «Оберіг» подала апеляційну скаргу. На думку скаржниці, враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених ЗУ «Про страхування», а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до ОСОБА_1 за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 834,47 грн. Апелянт вважає, що місцевим судом не досліджено повністю матеріали справи. Зокрема те, що 12.10.2020 у АТ «СК «АРКС» було застраховано транспортний засіб «Toyota» (VIN- код НОМЕР_3 ) з номерним знаком НОМЕР_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 згідно договору добровільного страхування від 12.10.2020. 13.10.2020 на вказаний транспортний засіб було видано нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 та присвоєно транспортному засобу державний номерний знак НОМЕР_2 . 05.02.2021 згаданий транспортний засіб потрапив у ДТП вже на нових номерних знаках. Зауважує, що власник транспортного засобу «Toyota» (VIN- код НОМЕР_3 ) на наступний день після укладення договору добровільного страхування від 12.10.2020 змінив реєстраційний номер транспортного засобу. Апелянт звертає увагу, що на двох транспортних засобах з різними номерними знаками ідентичний VIN- код НОМЕР_3 . Вказане, вважає представник позивача, свідчить про те, що «Toyota» в обох випадках є одним і тим самим транспортним засобом, який був пошкоджений в результаті ДТП. Факт ідентичності VIN- код також підтверджується довідкою поліції.

З огляду на викладене, просить оскаржене рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Стягнути з відповідача на користь ТДВ «СГ «Оберіг» грошові кошти в розмірі 8332,56 грн, з яких: 6 834,47 грн сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу; 221,58 грн інфляційні втрати; 1 165,45 грн пеня, 111,06 грн 3% річних; витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 7300 грн, а також судовий збір.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача не надав суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, що викладені в позовній заяві, зокрема, щодо підставності стягнення на свою користь сплаченого страхового відшкодування АТ «СК «АРКС» за страховим випадком 05.02.2021 за участю автомобіля Тойота, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацією транспортного засобу є ОСОБА_2 за фактом ДТП, яке мало місце 05.02.2021 за участю цього ж транспортного засобу.

За змістом частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду цим вимогам закону не відповідає, виходячи з такого.

Як встановлено судом, постановою Печерського районного суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №757/22591/21-п, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Набрала постанова законної сили - 06.07.2024 ( а.с. 9).

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 05.02.2021 о 19 год. 10 хв. в м. Києві на вул. Бастіонна, 1, керуючи автомобілем Хонда, д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Тойота, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого ОСОБА_1 залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10.а) Правил дорожнього руху.

Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до полісу # ЕР-200555916 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик ТДВ «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» та страхувальник ТОВ «РОЛІНГ-КОМПАНІ» забезпечили транспортний засіб Honda CR-V, н.з. НОМЕР_7 . Строк дії договору з 10.07.2020 по 09.07.2021. Розмір франшизи 1 300 грн (а.с. 9) .

За договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено», що укладений 12.10.2020 між АТ «СК «АРКС» №128665а0к3 та ОСОБА_2 транспортний засіб «Toyota» Land Cruiser Prada, н.з. НОМЕР_4 був застрахований у період з 26.10.2020 по 25.10.2021(а.с. 74). Вказаний договір не містить підписів сторін договору.

Згідно з ремонтною калькуляцією №1.003.21.0 від 11.02.2021, ТОВ «Автосаміт на Столичному» вартість ремонту транспортного засобу саме «Toyota» Land Cruiser Prada, н.з. НОМЕР_4 , за подією ДТП 05.02.2021 ( а.с. 89) становить 8 624,38 без ПДВ, з ПДВ 10 349,26 грн ( а.с. 89).

Відповідно до страхового акта #31122/1 від 08.08.2021 СГ «Оберіг», згідно з договором страхування # ЕР-200555916 від 10.07.2020, Страхувальник ТОВ «РОЛІНГ-КОМПАНІ» подія 05.02.2021, 17:54 год. по вул. Дружби Народів, 40А м. Київ є страховим випадком, сума страхового відшкодування 6 834,47 грн і таку перераховано АТ «СК «АРКС» за платіжною інструкцією 09.08.2021 за № 776 АТ «РВС БАНК» ( а.с. 20).

Згідно з відомостями з рахунка-фактури № від 11.02.2021 вартість ремонтних робіт автомобіля «Toyota», власником якого є ОСОБА_2 , - 8 893,85 грн. Згідно з актом №ARX272692 АТ «СК «АРКС» було виплачено 8 893,85 ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням №753534 від 22.02.2021 (а.с. 91).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Згідно з постановою Печерського районного суду міста Києва від 24.06.2021 у справі №757/22591/21-п, ОСОБА_1 05.02.2021 року о 19 год. 10 хв. в м. Києві на вул. Бастіонна, 1, керуючи автомобілем Хонда, д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Тойота, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого ОСОБА_1 залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10.а) Правил дорожнього руху. Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили 06.07.2024.

Відповідно до висновку, який сформульовано у пункті 69 постанови Великої Палати Верховного Суду 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не оцінив належним чином надані сторонами докази та дійшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ТДВ «СГ «ОБЕРІГ».

Так колегія суддів бере до уваги, що ДТП сталося із вини ОСОБА_1 внаслідок порушення вимог п.п. 10.1, 13.1 ПДР України та який, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце події чим порушив вимоги п.п. 2.10 а) ПДР України, тим самим був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. «в» ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Колегія суддів вважає помилковим твердження суду першої інстанції про не доведеність позовних вимог, оскільки в постанові Печерського районного суду міста Києва від 24.06.2021 вказаний транспортний засіб з номерами НОМЕР_2 , а застрахований автомобіль засіб «Toyota» Land Cruiser Prada з номерними знаками НОМЕР_4 .

Так, з матеріалів вбачається, що у транспортного засобу «Toyota» з вказаними вище номерними знаками ідентичний номер VIN-код НОМЕР_3 , тобто ідентифікаційний номер транспортного засобу. Вказане свідчить, що автомобіль «Toyota» з номерними знаками НОМЕР_4 та НОМЕР_2 є одним і тим самим транспортним засобом.

Апеляційний суд зауважує, що в даному випадку позивачем заявлено вимоги про стягнення шкоди в порядку регресу і відповідно до умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Позивачем надано докази про те, що страховиком відшкодовано страхове відшкодування потерпілій особі у розмірі 8893,85 грн. Виплату проведено на підставі страхового акта #31122/1 від 08.08.2021 та ремонтної калькуляції. В подальшому АТ «СК «АРКС» звернулося до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування. Відтак вимоги ТДВ «СГ «Оберіг» про стягнення в порядку регресу з ОСОБА_1 суми страхового відшкодування на підставі п. «в» ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є законними та обґрунтованими.

Що стосується витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року.

У справі, що переглядається, позивач в позовній заяві просив стягнути на його користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7300 грн. До позовної заяви додано договір №31122р/1 від 15.04.2024 про надання професійної правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг, в якому відображено розрахунок витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що наявність договірних відносин у суді першої інстанції між ТДВ «СГ «Оберіг» в особі генерального директора ОСОБА_4 та адвокатом Стецюрою Ольгою Вікторівною підтверджується договором від 15.04.2024, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу щодо представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції про стягнення на користь клієнта страхового відшкодування, яке було виплачено згідно полісу # ЕР-200555916 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.02.2021.

Відповідно до п. 4.1. вартість правової допомоги, що надається адвокатом, складає 7300 грн.

Отже, відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 15.04.2024 між сторонами погоджено фіксований гонорар за виконану роботу.

У письмових поясненнях в суді першої інстанції, представник Рязанцева А.В., посилаючись на ч. 4 ст. 137 ЦПК України вказувала на неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за надання правничої допомоги адвокатом, апеляційний суд враховує заперечення представника Рязанцева А.В., загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, складність справи та виконаних адвокатом робіт; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для сторін.

Відтак, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, принципу пропорційності розподілу судових витрат, обсягу виконаної адвокатом роботи, заперечення сторони відповідача щодо їх відшкодування, колегія суддів вважає, що зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу у 7300 грн неспівмірний з наданими стороні справи послугами, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення на користь апелянта 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу, що відповідатиме критерію розумної необхідності цих витрат.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Оскільки, суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог ТДВ «Страхова група «Оберіг», то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 422,40 грн та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 268, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 25 листопада 2024 року скасувати. Ухвалити нове рішення

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (, вул. Васильківська, 14, м. Київ, 03040) грошові кошти в розмірі 8332 (вісім тисяч триста тридцять дві) грн 56 коп., з яких: 6834,47 грн виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, 221,58 грн інфляційні втрати, 1 165,45 грн пеня, 111,06 грн три відсотки річних; 3000 (три тисячі) грн витрат на правничу допомогу, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складений 30 січня 2025 року.