ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/569/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2024 року в складі судді Латки І.П. за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 638/19016/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що вони з ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 24 червня 2015 року, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 квітня 2024 року. У період перебування у шлюбі подружжям придбано наступне майно:

житловий будинок, загальною площею 66,9 кв м, з надвірними будівлями, розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0,2500 га в АДРЕСА_1 ;

земельна ділянка, кадастровий номер: :00:004:0034, площею 0,0388 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 ;

житловий будинок, загальною площею 93,3 кв м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

земельна ділянка, кадастровий номер: :00:003:0128, площею 0,0773 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

земельна ділянка, кадастровий номер: :00:004:0033, площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельна ділянка, кадастровий номер: :00:004:0866, площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

земельна ділянка, кадастровий номер: :00:004:0232, площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки майно придбано за час перебування у шлюбі, просила визнати на нього право спільної сумісної власності, припинити таке право і визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеного майна.

Також у жовтні 2024 року ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що є обґрунтовані підстави вважати, що спірне нерухоме майно, яке знаходиться у власності відповідача, без її згоди може бути відчужено на користь інших осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду про задоволення позову може бути утруднене чи унеможливлене.

Просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та відчуження:

житлового будинку, загальною площею 66,9 кв м, з надвірними будівлями, розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0,2500 га в АДРЕСА_1 (придбаний 18 серпня 2017 року);

земельної ділянки, кадастровий номер: :00:004:0034, площею 0,0388 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 (придбана 20 листопада 2021 року);

житлового будинку, загальною площею 93,3 кв м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (придбаний 18 серпня 2017 року);

земельної ділянки, кадастровий номер: :00:003:0128, площею 0,0773 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (придбана 18 серпня 2017 року);

земельної ділянки, кадастровий номер: :00:004:0033, площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (придбана 18 серпня 2017 року);

земельної ділянки, кадастровий номер: :00:004:0866, площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (придбана 26 листопада 2021 року);

земельної ділянки, кадастровий номер: :00:004:0232, площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (придбана 26 листопада 2021 року).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачкою не доведено, що на час розгляду заяви спірне нерухоме майно перебуває у власності відповідача, що застосуванням заходів забезпечення позову не будуть порушені права та інтереси інших осіб, які не є сторонами у справі, а також, що існують підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки відповідач не має можливості відчужити спірне майно без нотаріально посвідченої згоди позивачки.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 14 жовтня 2024 року представник ОСОБА_4 адвокат Аскретков А.В. до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та вжити заходи забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що разом з позовною заявою була надана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також договори купівлі-продажу спірного майна, які підтверджують, що його власником є відповідач. Наразі є обґрунтовані підстави вважати, що спірне нерухоме майно, яке знаходиться у власності відповідача, без згоди позивачки може бути відчужено на користь інших осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду про задоволення позову може бути утруднене чи унеможливлене.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання апеляційного суду стоорни-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 30 січня 2025 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_2 повернуті на адресу апеляційного суду з відмітками від 23 листопада 2024 року та 08 грудня 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 80-81, 83-84).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 березня 2023 року у cправі № 905/448/22.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №910/12404/21.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_5 посилалася на те, що існує спір щодо поділу набутого за час перебування у шлюбі майна, право власності на яке зареєстроване за відповідачем. Вказувала, що відповідач може його відчужити, що свідчить про необхідність забезпечення заявленого нею позову.

Отже, між сторонами виник майновий спір щодо поділу майна подружжя.

Позовна заява містить вимогу про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, яка за своєю специфікою може бути розглянута, а спір вирішений, виключно за наявності у сторін майна, яке підлягає поділу. Тому незабезпечення позову може призвести до відчуження спірного майна, а його відсутність на час розгляду справи - до відмови у задоволенні позову саме із вказаних підстав, що позбавляє особу, яка звернулась до суду з такими позовом, ефективного захисту свого права.

Аналогічний висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 29 листопада 2019 року у справі № 695/319/19, провадження № 61-11000ск19.

Метою забезпечення позову у даному разі є вжиття судом заходів щодо охорони інтересів заявниці від можливих недобросовісних дій щодо відчуження набутого за час перебування у шлюбі майна, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь. Спосіб забезпечення шляхом заборони відчуження спірного майна є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 351/1671/20, провадження № 61-783св21.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для забезпечення позову ОСОБА_6 .

Посилання суду першої інстанції на відсутність доказів на підтвердження належності спірного майна відповідачу колегія суддів вважає помилковими, адже, по-перше, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12 квітня 2024 року № 374040982 (а.с. 5-16) вбачається, що право власності на спірне майно зареєстроване за ОСОБА_2 , та відомостей про зміну власника суду не надано; по-друге, встановлення обсягу набутого за час перебування у шлюбі майна є прерогативою суду під час розгляду справи по суті. До того ж, суд не позбавлений можливості перевірити реєстрацію права власності відповідача на спірне майно у відповідних реєстрах на час розгляду справи за допомогою функцій системи «Електронний суд».

Забезпечення позову у цьому спорі спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову, крім того, є співмірним заявленим позовним вимогам та не порушує прав учасників спору. Доказів порушення вжиттям заходів забезпечення позову прав інших осіб, які не є учасниками справи, суду не надано.

Та обставина, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово, не може слугувати підставою для категоричного висновку про неможливість здійснення відчуження майна одним із подружжя без письмової згоди другого з подружжя та відсутність у зв`язку з цим підстав для забезпечення позову.

Задоволення заяви про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача щодо користування та володіння майном, оскільки майно фактично зберігається у володінні та користуванні власника, а лише обмежує його у розпорядженні ним на певний період.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При цьому, у разі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з вимогами про скасування заходів забезпечення позову відповідно до статті 158 ЦПК України. Також, статтею 159 ЦПК України передбачено право на звернення з позовом про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Враховуючи, що справа по суті спору не розглядалась, питання щодо розподілу судових витрат за подачу апеляційної скарги не вирішується.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 638/19016/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом заборони ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та відчуження:

житлового будинку, загальною площею 66,9 кв м, з надвірними будівлями, що розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0,2500 га в АДРЕСА_1 (придбаний 18 серпня 2017 року), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246;

земельної ділянки, кадастровий номер: :00:004:0034, площею 0,0388 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 (придбана 20 листопада 2021 року), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246;

житлового будинку, загальною площею 93,3 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (придбаний 18 серпня 2017 року), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 46;

земельної ділянки, кадастровий номер: :00:003:0128, площею 0,0773 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (придбана 18 серпня 2017 року);

земельної ділянки, кадастровий номер: :00:004:0033, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (придбана 18 серпня 2017 року), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246;

земельної ділянки, кадастровий номер: :00:004:0866, площею 0,15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (придбана 26 листопада 2021 року), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120;

земельної ділянки, кадастровий номер: :00:004:0232, площею 0,15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (придбана 26 листопада 2021 року), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина