Справа№592/8858/24
Провадження №2/592/237/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м.Суми Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого - судді Катрич О.М.,

за участю секретаря судового засідання Дядечко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом представника позивача Мазурової Катерини Дмитрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Цирулик Віта Вікторівна про встановлення факту не проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Мазурова К.Д., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , батько ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все його майно. За життя спадкодавцем було укладено заповіт, за яким ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження:.все його майно, яке на день його смерті буде йому належати, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалося, а також все те на що він за законом чи за заповітом матиме право, заповідав ОСОБА_2 . Серед спадкового майна, яке залишилось, на дату смерті є 16/100 часток житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення народного суду Зарічного району у м. Суми №2-160/88 від 30.05.1988 року.

На момент смерті ОСОБА_3 разом з ним за адресою АДРЕСА_1 був зареєстрований його син: ОСОБА_2 (далі Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому, ОСОБА_2 прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Проте, Відповідач більше 10 років там не проживає, протягом багатьох років не знаходиться в Україні та не проживає за зареєстрованим місцем проживання, адже переїхав до Росії і отримав громадянство цієї країни, до місця реєстрації не приїздив. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Позивач звернулась до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Цирулик В.В., де отримала роз`яснення щодо оформлення спадкових прав на майно спадкодавця, зокрема те, що Відповідач, навіть без фактичного проживання також має право на частку від майна, адже на момент смерті був зареєстрований разом зі спадкодавцем.

На даний час Позивачка вимушена звернутись до суду для встановлення факту не проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання його таким, що не прийняв спадщину та визнання права власності на спадкове майно за законом на своє ім`я.

У судовому засіданні представник позивача та ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. (а.с.32, 78)

Третя особа про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася.

Суд, вислухавши пояснення сторони та її представника, свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копіями свідоцтв про народження. (а.с. 9-11, 62)

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 17.07.2023 року отримала у спадщину після матері ОСОБА_4 47/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 12-13)

Згідно копії рішення нарсуда Зарічного району м. Суми від 31.03.1988 року, ухвали цього суду від 30.05.1988 року, за ОСОБА_3 визнано право власності на 16/100 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 14-16) Згідно звіту про оцінку майна станом на 23.05.2024 року, ринкова вартість 16/100 частини житлового будинку складає 125 000 грн. (а.с.20-21)

Відповідно до копії заповіту від 12.04.2011 року, ОСОБА_3 заповідав все своє майно ОСОБА_2 , який на день смерті спадкодавця був з ним зареєстрований за однією адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується також довідкою про склад сім`ї та копією паспорта громадянина України ОСОБА_2 , виданого йому у 2012 році. (а.с.49, 56, 58-60)

З копії спадкової справи після померлого ОСОБА_3 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом 26.12.2017 року звернулася ОСОБА_1 (а.с.46-43)

В свою чергу ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_5 у відповідності до довіреності від 27.12.2017 року, виданої нотаріусом м. Рузаєвка, республіки Мордовія, РФ, прийняти спадщину і вести спадкову справу з правом отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після померлого батька ОСОБА_3 . (а.с.57) Такі документи надійшли нотаріусу 28.12.2017 року. Заяв про прийняття спадщини та заяв про відмову від спадщини від цих осіб не надходило.

Постановою приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Цирулик В.В. було відмовлено ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_3 з тих причин, що останнім був складений заповіт на сина ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , прийняла спадщину шляхом своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Цирулик В.В.

ОСОБА_2 спадщину прийняв відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України.

Інших спадкоємців 1 черги, в тому числі малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, недієздатних осіб, осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які б своєчасно прийняли, спадщину, немає, в тому числі спадкоємців 1 Черги, відповідно до статті 1241 Цивільного кодексу України, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині (малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця (інваліди, пенсіонери за віком), та непрацездатні батьки) у померлого немає.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Дочка померлого - ОСОБА_1 , на день смерті спадкодавця пенсійного віку не досягла, групи інвалідності не має, тому не має права на обов`язкову частку в спадщині, згідно статті 1241 Цивільного кодексу України.

Крім цього, спадкоємцем не надано правовстановлюючі документи та документи, які містять характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво. Тому, на думку нотаріуса, свідоцтво про право на спадщину за законом не може бути видане за відсутності підстав для закликання до спадкоємства за законом ОСОБА_1 та у зв`язку з відсутністю необхідних документів, що підтверджують склад спадкового майна (а.с. 64-65)

Так, свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які є сусідами і проживають по АДРЕСА_1 , у судовому засіданні пояснили та підтвердили ті обставини, що ОСОБА_2 знають, але не бачили його у будинку АДРЕСА_1 , де він зареєстрований приблизно 15-20 років і у цьому будинку разом із батьком він фактично не проживав. Знають, що він проживає у Росії.

На а.с. 71-72 міститься копія паспорта громадянина РФ- ОСОБА_2 , виданий 26.08.2016 року.

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування.

Предмет позову це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд.

Підстава позову це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частинами першою та другою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Встановлено, що предметом позовної заяви є вимога про встановлення факту непроживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання його таким, що не прийняв спадщину з метою реалізації самою ОСОБА_1 права на прийняття спадщини після батька та визнання права власності за нею 16/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак, виходячи зі змісту позову, позивачка фактично намагалася довести те, що лише вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

Разом з тим, з урахуванням конкретних фактичних обставин цієї справи, реалізація права на прийняття спадщини ОСОБА_1 не може залежати від встановлення факту проживання чи непроживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , так як ніяким чином не впливає на спадкові права ОСОБА_1 та не порушує їх (у позові про зворотнє не зазначено та не доведено).

Так, ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, і саме йому батько заповідав при житті своє майно, заповіт недійсним не визнавався, спадкоємець від спадщини не відмовлявся. ОСОБА_8 ж після смерті матері отримала свою частку у майні за заповітом у виді 47/100 часток спірного житлового будинку. В той же час звернулася до нотаріуса, а потім, після цілком обгрунтованої відмови нотаріуса, до суду про визнання за нею права власності за законом після померлого батька на 16/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , які ОСОБА_3 заповідав ОСОБА_2 . У разі задоволення позовних вимог, суд позбавить спадкоємця за заповітом спадщини, що є неприпустимим і не буде узгоджуватися із положеннями ст.1235 ЦК України.

У постанові від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20 Верховний Суд дійшов висновку, що встановлення факту неприйняття спадщини у зв`язку із непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є способом захисту, який не ґрунтується на законі.

З огляду на викладене, у зв`язку із застосуванням позивачем способу захисту, який не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України, та оскільки судом встановлено, що права заявниці не порушено, суд у задоволенні позовної заяви відмовляє у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст складено 30.01.2025

Суддя О.М. Катрич