27.01.2025 Єдиний унікальний номер 205/6289/24
Провадження № 6/205/23/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025року м.Дніпро

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Вольф В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про виділення частки у спільній сумісній власності,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», Акціонерне товариство «Полтава-Банк», -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Авраменко К. звернулася до суду з завою, погодженою начальником Астапенковою К. виділення частки майна, а саме квартири що знаходиться аресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви державний виконавець зазначила, що на примусовому виконанні у Другому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № 75016042 до складу якого входять: виконавче провадження № 53664041 з примусового виконання виконавчого листа № 2/205/683/13 виданого 10.03.2017 р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Полтава-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 31166,70 грн., яка складається з: суми боргу по тілу кредиту в розмірі 15262,76 грн. та суми прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 15903,94 грн. та судові витрати в сумі 311,67 грн.; виконавче провадження № 54568519 з примусового виконання виконавчого листа № 422/5900/12 виданого 13.07.2017 р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Полтава-Банк» заборгованість за кредитним договором №1 від 24.01.2008 року у розмірі 371898,72 грн., яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 61286,49 грн., прострочених відсотків по кредиту в розмірі 21754,62 грн., пені в розмірі 288857,61 грн.; виконавче провадження № 54977018 з примусового виконання виконавчого листа № 205/140/17 виданого 12.06.2017 р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь TOB «АНСУ» заборгованість за кредитним договором № 6902683 від 19.09.2008 року в розмірі 4000,00 доларів США, з яких: 4000,00 доларів США частина від загальної суми заборгованості по тілу кредиту. Боржником не виконуються вимоги рішень суду. 29.03.2017 р., 22.08.2017 р., 23.10.2017 р. державним виконавцем були винесені постанови про арешт майна боржника, та внесені відповідні дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у боржника відсутнє зареєстроване нерухоме майно. 08.03.2024 р. з КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» надійшли копії технічного паспорта на квартиру та копія свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 24.01.2000 року за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,6 кв.м., де зазначено що квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Станом на 14.05.2024 року загальна сума заборгованості за зведеним виконавчим провадженням становить 535 545,35 гривень, а отже державний виконавець повинен звернути стягнення на майно боржника та здійснити примусове реалізацію майна боржника. Державним виконавцем 17.04.2024 р. було здійснено вихід за адресою боржника, а саме: АДРЕСА_1 . Боржник двері не відчинив, у зв`язку з чим не виявилось можливим перевірити майновий стан, про що складено відповідний акт державного виконавця та фото. Також у вхідних дверях боржнику було залишено виклик від 17.04.2024 р. вих. № 106605/18 щодо явки на особистий прийом до державного виконавця 18.04.2024 р. Станом на 14.05.2024 боржник не з`являлась на особистий прийом державного виконавця. Просить вирішити питання про виділення частки майна, а саме квартири що знаходиться пресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника органу ДВС.

Заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виставний О.О., представники ТОВ «АНСУ», АТ «Полтава-Банк в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду подання повідомлялась належним чином.

Суд, дослідивши зміст подання, письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Другому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № 75016042 (постанова від 14.05.2024 р.) до складу якого входять:

- виконавче провадження № 53664041 з примусового виконання виконавчого листа № 2/205/683/13 виданого 10.03.2017 р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Полтава-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 31166,70 грн., яка складається з: суми боргу по тілу кредиту в розмірі 15262,76 грн. та суми прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 15903,94 грн. та судові витрати в сумі 311,67 грн. Відкрито 29.03.2017 р.;

- виконавче провадження № 54568519 з примусового виконання виконавчого листа № 422/5900/12 виданого 13.07.2017 р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Полтава-Банк» заборгованість за кредитним договором №1 від 24.01.2008 року у розмірі 371898,72 грн., яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 61286,49 грн., прострочених відсотків по кредиту в розмірі 21754,62 грн., пені в розмірі 288857,61 грн. Відкрито 22.08.2017 р.;

- виконавче провадження № 54977018 з примусового виконання виконавчого листа № 205/140/17 виданого 12.06.2017 р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь TOB «АНСУ» заборгованість за кредитним договором № 6902683 від 19.09.2008 року в розмірі 4000,00 доларів США, з яких: 4000,00 доларів США частина від загальної суми заборгованості по тілу кредиту. Відкрито 23.10.2017 р.

29.03.2017 р. за зведеним виконавчим провадженням накладено арешт на все майно божника ОСОБА_1

22.08.2017 р. за виконавчим провадженням №54568519 накладено арешт на все майно божника ОСОБА_1

22.08.2017 р. за виконавчим провадженням №54977018 накладено арешт на все майно божника ОСОБА_1 .

Згідно відповіді Державної фіскальної служби від 22.04.2023 р. боржник ОСОБА_1 в органах ДФС не перебуває.

Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ від 25.04.2023 р. відсутні дані про зареєстровані за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.02.2020 р., за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні відомості про право власності.

Згідно відповіді КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.02.2024 р. надано до органу ДВС копії технічного паспорта на квартиру та копію свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 24.01.2000 року за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,6 кв.м., згідно якого квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Державним виконавцем 17.04.2024 р. було здійснено вихід за адресою боржника, а саме: АДРЕСА_1 . Боржник двері не відчинив, у зв`язку з чим не виявилось можливим перевірити майновий стан, про що складено відповідний акт державного виконавця та фото. Також у вхідних дверях боржнику було залишено виклик від 17.04.2024 р. вих. № 106605/18 щодо явки на особистий прийом до державного виконавця 18.04.2024 р.

Станом на 14.05.2024 боржник не з`являлась на особистий прийом державного виконавця.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 цього Закону).

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження"встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частиною п`ятою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, спрямований на розв`язання суто процесуальних суперечок та здійснення судового контролю за ключовими аспектами виконавчого провадження, при цьому спір, що існував між боржником та стягувачем, вже вирішений судовим рішенням, що виконується.

Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що державний (приватний) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що за наявності спору про право цивільне держава повинна забезпечити учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів. На досягнення цієї мети спрямовані правила процесуального закону, що регламентують позовне провадження.

Розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами статті 443 ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції, за наявності спору про право.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) дійшла висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема про те, що стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. При цьому Велика Палата Верховного Суду вказала, що виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом у порядку позовного провадження.

Отже, якщо наявний спір щодо визначення частки боржника у спільному майні, то звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому позовна заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)" ЦПК України (постанова Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 2-9881/02, провадження № 61-8539св21).

У справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає. Стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору.

Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

Схожі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 367/5663/21(провадження № 61-4852св23).

Судом не встановлено, що у цій справі матеріали справи не містять доказів, які вказують на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , існує спір щодо нерухомого майна, яке є предметом заяви державного виконавця.

Отже, суд прийшов до всиновку, що такий спір не вирішується в позовному провадженні, а має бути розглянутий у порядку розділу VI "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)" ЦПК України.

Таким чином, що хоч частки у майні, яке належить боржнику ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не визначені, однак виходячи з презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності та з огляду на те, що рішення суду залишається не виконаним, і протягом тривалого часу з моменту набрання ним законної сили боржник не виконує його, та наявного у нього майна недостатньо для погашення боргу в повному обсязі, приходить до висновку про визначення належної боржнику ОСОБА_1 частки у спільному майні подружжя, яким вона володіє спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а саме у розмірі .

При цьому задоволення подання державного виконавця в цій частині не порушує прав інших співвласників квартири.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява державного виконавця про виділення частки у спільній сумісній власності підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 354, 443 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про виділення частки у спільній сумісній власності - задовольнити.

Виділити частку майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у нерухомому майні квартирі АДРЕСА_2 , загальною площею 64,6 кв.м., якою вона володіє спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та розмір якої складає частку.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду в частині відмови у відкритті провадження, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М.Курбанова

.

.