Справа №949/2475/24
У Х В А Л А

27 січня 2025 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 24 грудня 2024 року звернувся в суд з позовом до відповідача Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно.

Подаючи позовну заяву до суду, позивач ОСОБА_1 не дотримався вимог ЦПК України, а тому позовну заяву ухвалою суду від 03.01.2025 року залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. При цьому суд повідомив позивача, що відповідно до частини 3 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

27 січня 2025 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви. Свою заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що згідно ухвали Дубровицького районного суду Рівненської області від 03.01.2025 року позовну заяву залишено без руху з підстав не надання ним письмової відмови нотаріальної контори (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії), передбачену пунктом 3 Розділу 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 .

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що після отримання ухвали суду він звернувся до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу з метою отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, однак нотаріус повідомила, що через хакерську атаку на сайти Міністерства юстиції України, не всі реєстри працюють коректно та належним чином, а тому отримати постанову від нотаріуса він наразі не має змоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У ст. 127 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подала таку заяву, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У своїх рішеннях ЄСПЛ також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика ЄСПЛ також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням процесуальних строків (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні ЄСПЛ у справі «Каракуць проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи. ЄСПЛ у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А.проти Іспанії» ЄСПЛ вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (постанова Верховного Суду від 03.12.2018 року у справі № 904/5995/16).

Так, заява про поновлення строку на усунення недоліків позову обґрунтована тим, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території ,на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. На цей час в Україні введено воєнний стан, окрім того здійснено хакерську атаку на сайти Міністерства юстиції України, що на думку позивача є поважною причиною пропуску строку, визначеного ухвалою суду від 03.01.2025 року.

Аналізуючи вказані причини, суд враховує наступне. Національні суди повинні враховувати можливість заявника ефективно представляти себе у суді (рішення Європейського суду з прав людини від 07.05.2002 року у справі «Мак-Вікар проти Сполученого Королівства», заява № 46311/99, пункти 48-62; від 23.09.1998 року у справі «Стіл і Морріс проти Сполученого Королівства», заява № 68416/01, пункт 61).

А тому, з огляду на викладене суд вважає, що заява ОСОБА_1 про продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, є обгрунтованою та її слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,127, 175 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно на десять днів з дня вручення ухвали про продовження процесуального строку на усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду: Отупор К.М.