Номер провадження 2/243/469/2025
Номер справи 243/216/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«31» січня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Чернікової Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат БАКУМЕНКО Анна Валеріївна, до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_4 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 11 серпня 2012 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_4 . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На сьогоднішній час шлюбні відносини з відповідачкою фактично розірвані, разом не мешкають, наразі складається до суду позов про розірвання шлюбу. Дитина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з відповідачкою та перебуває на її повному утриманні. Дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком, ОСОБА_3 , та перебуває на його повному утриманні. Малолітній ОСОБА_5 в 2022 році разом зі своєю матір`ю, відповідачкою у справі, виїхав за межі України, а саме, до Польщі, однак, весною 2023 року відповідачка привезла дитину на територію України. Малолітній ОСОБА_5 категорично відмовляється повертатись до Польщі, хоче проживати разом з батьком, ОСОБА_3 . На сьогоднішній час відповідачка ніде не працює, а позивач має постійний дохід, з квітня 2023 року дитина перебуває на повному його утриманні. Малолітній ОСОБА_5 , проживаючи разом з батьком, проходить навчання в онлайн школі № 17 м. Слов`янська, він відвідує додаткові заняття з української мови, алгебри та англійської мови, також відвідує секцію боротьби. Окрім того, дитина взагалі не володіє польською мовою, отже не зможе відвідувати навчальний заклад у Польщі. В м. Слов`янську, окрім батька, проживають його бабуся з дідусем, рідний дядько, та він має можливість спілкуватись з однолітками, проживати у власному житлі в комфортних умовах. Відповідачка на сьогоднішній час жодної участі у вихованні малолітнього ОСОБА_5 не приймає, грошової допомоги на його утримання не надає, оскільки не працює та проживає з квітня 2022 року за межами України.

В зв`язку з викладеним, позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_3 , та представник позивача - адвокат Бакуменко А.В., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії АН №1594194 від 06 січня 2025 року, до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідачка, ОСОБА_4 , повідомлялася про розгляд справи в суді, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила ухвалити рішення на розсуд суду.

Третя особа, Орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі свого представника.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про визначення місця проживання дитини, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Сімейного кодексу України, практику Верховного Суду України, тому що підставою звернення позивача за позовом до суду є захист гарантованих ст. 51 Конституції України особистих немайнових прав на батьківське виховання дитини.

В судовому засіданні встановлено, що 11 серпня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11 серпня 2012 року.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 17 серпня 2022 року, виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно з довідкою про спільне проживання батька разом з дитиною на території Слов`янської міської територіальної громади, виданою відділом з надання адміністративних послуг Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 10 січня 2025 року за №, ОСОБА_3 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ним проживає його малолітня дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу за №0001-3Е0Е-0110, укладеній з пацієнтом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , законним представником пацієнта та довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом зазначений батько дитини, ОСОБА_3 .

Згідно з характеристикою, наданою Слов`янським ЗЗСО І-ІІІ ступенів №17 на учня 5-А класу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Батько виховує сина самостійно. Мати, ОСОБА_4 , мешкає окремо від сина, за кордоном у Польщі. ОСОБА_5 навчається в ЗЗСО №17 з 1 класу. На онлайн заняття виходить у квартирі бабусі, яка допомагає з вихованням хлопця та контролює навчання. На уроках дисциплінований, конфліктів з учителями та учнями не має. Школу відвідує постійно, пропусків без поважних причин не має. Відкритий, добрий, товариський, щирий. Атмосфера в сім`ї доброзичлива і довірлива, гарне взаємопорозуміння з батьком та бабусею.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до частини 2 статті 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із частиною 4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.ч.3,4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 27 січня 2025 року за №01.01-14/89, встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкає разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Мати дитини ОСОБА_4 мешкає окремо, разом з малолітньою дитиною - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває за кордоном, шлюбні відносини не припинені, з дитиною спілкується в телефонному режимі, підтримує родинні відносини. В ході рейду, проведеного 21.01.2025 року, з`ясовано, що за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає ОСОБА_3 разом з малолітньою дитиною - ОСОБА_5 . Для дитини створені усі необхідні умови для проживання та виховання. Мати дитини, ОСОБА_4 , мешкає окремо, перебуває за кордоном, спілкується з дитиною в телефонному режимі. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини члени комісії поспілкувались з хлопчиком ОСОБА_5 . Було з`ясовано, що він мешкає разом з батьком, з мамою спілкується в телефонному режимі, підтримує родинні відносини. Бажає проживати разом з батьком, не бажає виїжджати за межі країни. Враховуючи вищевикладене, а також рішення комісії з питань захисту прав дитини від 23.01.2025, Орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області вважає, що доцільно визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16.11.2020 року по справі № 313/310/18 вказав, що при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, та вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_3 за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє матір права виховувати дитину, утримувати її та спілкуватися з нею, а батько не повинен чинити матері у цьому перешкод.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 191,192 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 258-259,263-265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат БАКУМЕНКО Анна Валеріївна, до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , разом з батьком - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 31 січня 2025 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова