УХВАЛА

29 січня 2025 року

м. Київ

справа № 569/22295/23

провадження № 61-240ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області

від 11 червня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 03 грудня

2024 року, а також касаційну Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду

від 03 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 98 905 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 289,72 грн, 3 % річних у розмірі 723,50 грн та пеню у розмірі 9 505,72 грн, а всього - 110 423,94 грн.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до стану, в якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 18-19 серпня 2023 року, шляхом повернення 144 713,80 грн.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» скасувати за картковим рахунком ОСОБА_2 № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) будь-яку заборгованість за використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших штрафних санкцій), що утворилися внаслідок несанкціонованих операцій від 18-19 серпня 2023 року.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду

у розмірі 5 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

Постановою від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року - без змін.

Постановою від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2024 року - без змін.

У січні 2025 року до Верховного Суду надійшли касаційну АТ КБ «ПриватБанк»

на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року, а також касаційну АТ КБ «ПриватБанк» на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року.

Заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, а також просить скасувати додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду

від 03 грудня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2

у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Вивчивши касаційні скарги та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вони подані на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Загальна ціна позову у даній справі становить 265 137,74 грн, що станом

на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 х 250 = 757 000грн).

Крім того, позивачем було заявлено вимогу немайнового характеру (зобов`язання скасувати заборгованість за використаним кредитним лімітом).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі або у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Ураховуючи наведене, оскільки заявник подав касаційні скаргина судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року, і касаційною Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник