Справа №:755/4341/24
Провадження №: 2-п/755/125/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2025 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Лазоренко Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, ухваленого 15 жовтня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва в межах розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

15 жовтня 2024 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалене заочне рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 64 274, 28 гривень, інфляційну складову боргу в розмірі 15 891,37 гривень та 3% річних у розмірі 4579, 54 гривні, а всього на загальну суму 84 745 гривень 19 копійок.

17 грудня 2024 року (вх.№69209) відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, яке ухвалено 15 жовтня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва у цивільній справі №755/4341/24, мотивуючи свою позицію щодо скасування заочного рішення відповідач посилається на наступне, відповідач не був обізнаний про звернення позивача з позовом до суду, не отримував ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовом та долученими до нього додатками, тому не мав змоги висловити свою позицію щодо підстав позову, подати відзив на позов, долучити докази на спростування заявлених вимог в частині розміру заборгованості та подати заяву про застосування строків позовної давності, тому просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

За змістом заяви про перегляд заочного рішення, відповідачем заявлено клопотання про поновлення процесуального строку для оскарження заочного рішення, долучено докази на підтвердження поважних причин та обставин несвоєчасного подання заяви про перегляд заочного рішення.

Представника заявника - адвокат Лук`янець О.О. в судовому засіданні висловила свою позицію на підтримку заяви про скасування заочного рішення, просила заяву задовольнити з підстав наведених у поданій до суду заяві та долучених до неї доказів, наголосила, що відповідач не був обізнаний про розгляд цивільної справи де він виступає відповідачем, не отримував ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, в свою чергу відповідач не погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за фактично спожиті житлово-комунальні послуги за період з січня 2016 року до січня 2024 року, вважає безпідставним пред`явлення позивачем вимог поза межами трирічного строку давності, що має бути предметом розгляду під час розгляду справи по суті. Також, відповідач просить врахувати його стан здоров`я, не достатній матеріальний рівень забезпечення, що не дозволяє виконати зобов`язання щодо сплати боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі заявленому позивачем, при цьому представники позивача не йдуть на поступки відповідачу щодо розстрочення суми боргу для поступового погашення заборгованості.

Заінтересована особа - представник ТОВ «Євро-реконструкція» в судове засідання не з`явився, від представника Марини Гречан надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника.

Надавши належну оцінку наведеним відповідачем підставам для скасування заочного рішення, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

28 березня 2024 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В ухвалі суду про відкриття провадження у цивільній справі визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України.

Разом з тим, конверт повернуто із копією ухвали суду про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками повернуто на адресу суду за закінченням терміну зберігання, тобто відповідачі не з`явились до поштового відділення для отримання поштового відправлення, скерованого судом. (а.с. 42)

Таким чином, в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України відповідача було повідомлено про відкриття провадження у справі та надіслано копію позовної заяви з додатками, за адресою встановленого судом зареєстрованого місця проживання відповідача, не оспореного останніми.

Крім того, інформація щодо судового розгляду справи є загальнодоступною, оскільки розміщена на офіційному сайті суду «Судова влада».

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

В межах визначеного судом строку, відповідач не скористалась процесуальним правом подати відзив на позов та долучити докази на спростування заявлених вимог, інших заяв (клопотань) до суду не подавав.

З огляду на викладене, суд вважає, що в межах розгляду даної справи судом було дотримано процедуру повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та роз`яснення процесуальних прав сторони судового розгляду відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Суд також враховує долучені до заяви про перегляд заочного рішення докази, які свідчать про обізнаність відповідача про розгляд цивільної справи №755/4341/24, це стосується намірів сторін спору врегулювати спірні відносини шляхом укладення мирової угоди, проект якої для підписання та подальшого подання до суду уданій цивільній справі направлено на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку (цінним листом з описом) та отримана особисто відповідачем, про що долучено відповідні докази (а.с.72-81), цей факт не заперечувала представник заявника - адвокат Лук`янець О.О. в судовому засіданні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона у справі, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Виходячи з положень статті 281 Цивільного процесуального кодексу України, яким регламентовано порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за умов, що відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи підстави скасування заочного рішення, відповідач посилається на наступне, що він не був обізнаний про звернення позивача з позовом до суду, не отримував ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовом та долученими до нього додатками, тому не мав змоги висловити свою позицію щодо підстав позову, подати відзив на позов та долучити докази на спростування заявлених позивачем вимог в частині нарахування боргу за фактично спожиті житлово-комунальні послуги, подати заяву про застосування строків позовної давності, тому просить скасувати заочне рішення суду та призначити справу в порядку загального позовного провадження для з`ясування всіх фактичних обставин справи.

В той же час, викладені в заяві доводи та обставини у своїй сукупності не можуть слугувати належними доказами, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки викладені факти являються по суті запереченнями відповідача у справі та висловлюють власну позицію щодо заявлених вимог стосовно розміру заборгованості та належного виконання з боку відповідача, як споживача комунальних послуг, обов`язку своєчасно здійснювати оплати за отриманні послуги з урахуванням показників індивідуальних лічильників.

Разом з тим, приймаючи до уваги посилання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності до спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»)

Відповідно до положення статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України)

Згідно частини першої ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року № 211, на всій території України з 12.03.2020 р. у зв`язку із респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, був установлений карантин, який у потім був продовжений багатьма постановами КМУ (на цей час карантинні обмеження в Україні тривають).

Невдовзі після введення карантину Закон № 540 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» вніс зміни, зокрема: до розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, який був доповнений п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Заявляю про застосування строків позовної давності, відповідачем не подано окремої заяви з наведеними правовими підставами для застосування позовної давності, не визначено період та суму заборгованості, яка на думку відповідача є безспірною, однак заявлена позивачем поза межами строків позовної давності, при цьому з наведеного позивачем розрахунку заборгованості убачається часткова сплата споживачами боргу, який значно перевищує нараховані щомісячні платежі за спожиті послуги, що свідчить про визнання відповідачем нарахованого боргу та є підставою для переривання строку позовної давності.

За наведених обставин, суд приходить до висновків, що доводи відповідача щодо підстав для скасування заочного рішення ґрунтуються на припущеннях, оскільки до заяви не долучено жодного письмового доказу на спростування заявлених позовних вимог, які викладено у позовній заяві, відповідач обмежився лише викладенням власних міркувань та припущень щодо підстав звернення позивача з цим позовом до суду та переоцінки наявних у справі доказів, які досліджено судом та покладено в основу судового рішення.

У відповідності до ч. 3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, ухваленого 15 жовтня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва в межах розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

З`ясовуючи питання дотримання строків звернення відповідача із заявою про перегляд заочного рішення, суд враховує наведені відповідачем підстави для поновлення процесуального строку, з урахуванням наявності в матеріалах цивільної справи беззаперечних доказів про фактичну дату отримання відповідачем судового рішення (17 листопада 2024 року (а.с.64), та вирішує питання про поновлення відповідачу строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 15 жовтня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва в межах розгляду цивільної справи №755/ 4341/24.

Враховуючи викладене та керуючись статями 284, 287, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Поновити відповідачу ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 15 жовтня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, ухваленого 15 жовтня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва в межах розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленого цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет http://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я