МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2025 р. Справа № 370/98/25

Провадження № 2-н/370/50/25

Суддя Макарівського районного суду Київської області Сініцина О.С., перевіривши на відповідність вимогам статей 161-164 Цивільного процесуального кодексу України заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу з стягнення аліментів на утримання дитини,

у с т а н о в и л а:

До Макарівського районного суду Київської області 14 січня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника, адвоката Струць Тетяни Ігорівни надійшла вказана заява.

В обґрунтування заяви представник позивача посилалась на те, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, а батько дитини ОСОБА_2 проживає окремо та матеріальну допомоги на утримання дитини не надає.

Згідно із статтею 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до статті 163 Цивільного процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, звертаючись до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування заявлених вимог, до заяви не долучено будь-яких доказів, що підтверджують факт спільного проживання заявника з неповнолітньою донькою.

Згідно положень пунктом 1 частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не дотримані вимоги статті 163 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 163, 165, 166, 260 261, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу із стягнення аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з її проголошення.

Суддя О. С. Сініцина