КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/1044/18
Провадження № 2/488/249/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30.01.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу, стягнення коштів за договором, витрат на ремонт будинку,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу, стягнення коштів за договором, витрат на ремонт будинку.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 28 серпня 2012 року вона, маючи на меті придбати у власність житловий будинок, уклала з відповідачем ОСОБА_2 договір про намір (попередній договір купівлі-продажу), за яким остання зобов`язувалася у строк не пізніше 01 березня 2015 року продати їй житловий будинок з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 42, 10 кв.м.

За умовами даного договору вона передала відповідачу завдаток у розмірі 20000 грн та зобов`язувалась до 01 березня 2015 року сплатити відповідачу всю суму вартості житлового будинку в розмірі 165000 грн.

Укладений між сторонами попередній договір купівлі-продажу породжував її право на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зазначила, що у зв`язку зі складними житловими умовами, пов`язаними з відсутністю особистого житла, позивач погодила з відповідачем проведення ремонтних і оздоблювальних робіт у житловому будинку, на яке мала право на підставі попереднього договору купівлі-продажу від 28 серпня 2012 року, що було викликано необхідністю забезпечити можливість вселення у житловий будинок та проживання. Передача ключів від житлового будинку була здійснена під час укладання договору про намір (попереднього договору купівлі-продажу).

Вказала, що станом на 01 березня 2015 року відповідач відмовилась виконувати умови попереднього договору купівлі-продажу.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за попереднім договором є істотним порушенням умов договору, що згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України є підставою для розірвання попереднього договору купівлі-продажу від 28 серпня 2012 року.

Вважала, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов договору вона (позивач) має право вимагати від ОСОБА_2 відшкодування заподіяних їй збитків.

Повідомила, що при укладенні попереднього договору нею сплачено завдаток у розмірі 20 000,00 грн. У подальшому на виконання умов договору згідно із розпискою відповідачу передано ще 72 900,00 грн. Всього загальна сума сплачених за житловий будинок коштів складає 92 900,00 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов попереднього договору купівлі-продажу від 28 серпня 2012 року, згідно із умовами п. 9 цього договору, відповідач зобов`язана повернути їй подвійну суму, що становить 185 800,00 грн. (92900*2).

Позивач також зазначала, що розпочавши з дозволу відповідача ремонт у житловому будинку, на будівельні матеріали, сантехнічне обладнання, оздоблювальні та ремонтні роботи вона витратила кошти в розмірі 710 432,17 грн, що підтверджується висновком № 152/17 експертного будівельно-технічного дослідження від 11 грудня 2017 року.

Посилаючись на викладене, позивач просила розірвати попередній договір про наміри (попередній договір купівлі-продажу) від 28 серпня 2012 року, стягнути з відповідача суму завдатку в подвійному розмірі 185 800,00 грн, вартість будівельних робіт 710 432,17 грн та сплачені судові витрати 14 810,00 грн, а всього на загальну суму 896 232,17 грн.

28 березня 2018 року провадження у даній справі відкрито суддею Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2018 року позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою того ж суду від 03 грудня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення. Постановлено скасувати заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2018 року та призначити справу до розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Корабельного районного суду м. Миколаєва № 2/488/64/23 від 31 травня 2023 року у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 з посади судді Корабельного районного суду м. Миколаєва у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №488/1044/18.

Протоколом потворного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2023 року справу передано судді Чернявській Я.А.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2023 року справа прийнята суддею до провадження та призначено судове засідання на 25 липня 2023 року.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2024 року позов ОСОБА_3 на підставі частини п`ятої статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України залишено без розгляду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 22.04.2024 р. ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.01.2024 р. скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

13.11.2024 р. підготовче провадження у даній цивільній справі закрите і справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання, призначене на 23.01.25 сторони не з`явилися.

Представник позивача адвокат Яковлева І.О. через підсистему Електронний суд надіслала заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. У зв`язку з тим, що відповідач є громадянкою російської федерації та фактично проживає у АДРЕСА_2 , та інші відомості про реєстрацію відповідача відсутні, з урахуванням положень ч.ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України згідно з якими відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, судом було розміщено оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному вебсайті судової влади України.

З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунаційну систему.

З матеріалів справи також вбачається, що на адресу відповідача ОСОБА_2 до припинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї 1997 року, ОСОБА_2 через компетентні органи надсилалися повідомлення про призначені судові засідання для розгляду даної справи проте, останні вручені відповідачу не були та поверталися на адресу суду.

В одному з засідань, проведеним Московським районним судом м. Калініграда на виконання доручення Корабельного районного суду м. Миколаєва про вручення судових документів та проведення процесуальних дій, відповідач ОСОБА_2 особисто отримала копію позовної заяви ОСОБА_3 , висловила заперечення проти задоволення позовних вимог через їх невідповідність реальним обставинам. Доказів на підтвердження викладених нею обставин суду не надала.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судовий розглядом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Якушевою О.І. 27.09.2005 р, відповідачу ОСОБА_2 належить цілий житловий будинок з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним Свідоцтвом, зареєстрованим за реєстровим № 1-641.

28.08.2012 р. між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 укладений Договір про намір (попередній договір купівлі-продажу), відповідно до умов якого сторони зобов`язалися до 01.03.2015 р. укласти Договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., кількістю кімнат 3, який належав відповідачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого у реєстрі за № 1-641 від 27.09.2005 (пункт 1, п.п. 2.1., 3.1. Договору).

Відповідач взяла на себе зобов`язання знятися з реєстраційного обліку за місцем знаходження будинку не пізніше 01.01.2015 р., фізично звільнити будинок не пізніше 30.05.2013 р., передати будинок позивачу не пізніше 01.06.2013 р. тощо (п.п. 2.2., 2.3., 2.4,.2.5., 2.6. Договору).

Позивач у свою чергу взяла на себе зобов`язання до 01.03.2015 р. сплатити відповідачу в обумовлених у договорі купівлі-продажу формі та порядку всю вартість будинку у розмірі 165 000,00гривень на два рахунки: особистий розрахунковий рахунок продавця (відповідача) 50% та особистий розрахунковий рахунок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 24.05.2000 року, або передати їм особисто у руки. Вартість будинку не підлягає зміні у майбутньому (п.п. 3.2. Договору).

З названого договору вбачається, що у момент підписання сторонами попереднього договору купівлі-продажу позивач передала відповідачу кошти в сумі 20 000,00 гривень завдатку (п. 6 Договору). Вказані обставини сторонами не спростовані та доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до пункту 9 попереднього договору купівлі-продажу, якщо за невиконання основного зобов`язання відповідальний продавець (відповідач), він зобов`язаний оплатити покупцю (позивачу) протягом трьох днів з дати, вказаної у п. 1 цього Договору (01.03.2015), подвійну суму завдатку.

Крім того, підпунктом 4.2. пункту 4 Договору сторони обумовили, що відповідач надає дозвіл позивачу виконувати ремонт, оздоблювати дім за власний рахунок. В разі відмови від виконання зобов`язань по договору відповідачем, вкладені кошти вважаються авансом та повертаються позивачу відповідно до пункту 9 цього договору. В разі відмови від виконання зобов`язань за договором позивачем, то вкладені кошти вважаються авансом та не повертаються позивачу згідно з пунктом 8 даного договору.

На підтвердження своїх вимог щодо вартості будівельних робіт, використаних матеріалів та обладнання з реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1 , а також визначення часового періоду виконання таких робіт, позивач ОСОБА_3 надала суду Висновок № 152/17 експертного будівельно-технічного дослідження, складений судовим експертом Деменніковим Анатолієм Павловичем 11.12.2017 р. на підставі заяви ОСОБА_3 від 14.10.2017 р.

Як вбачається з наданого суду Висновку експерта № 152/17, вартість будівельних робіт, використаних матеріалів та обладнання з реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1 , будівництву 2-х поверхової будівлі та ремонту літньої кухні літ. В, в нині чинних цінах на будівельні матеріали і послуги складає: 710 432,17 гривень.

У наданому Висновку експертом також визначено, що часовий період, в якому проводилися будівельні роботи з реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1 , була збудована 2-х поверхова будівля та була відремонтована літня кухня літ В відповідно до наданих замовником експертного дослідження матеріалів (чеків і товарних накладних) становить період з 2013 р. по теперішній час 2017 р.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Ухвалюючи дане рішення суд виходить з такого.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин першої-третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Припинення зобов`язання за попереднім договором не звільняє сторін від відповідальності, передбаченої умовами попереднього договору, за порушення, вчинене під час його дії.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановлений попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (частина третя статті 635 ЦК України).

Відповідно до частин першої - третьої статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 361/2838/18.

Порушення є істотним, якщо тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що мала право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 та в постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19.

Установивши, що позивач виконав умови попереднього договору, зокрема сплатив суму завдатку під час підписання попереднього договору купівлі-продажу, а відповідач допустив істотне порушення умов попереднього договору і не передав у власність ОСОБА_3 , шляхом підписання основного договору купівлі - продажу житлового будинку за попередньо узгодженою сторонами ціною, суд доходить висновку, що невиконання ОСОБА_2 умов попереднього договору значною мірою позбавили позивача того, на що вона розраховувала при його укладенні (придбання будинку), а тому позовні вимоги ОСОБА_3 про розірвання попереднього договору від 28.08.2012 року та стягнення з ОСОБА_2 відповідно до п. 9 Договору подвійної суми завдатку в розмірі 40 000,00 грн. (20 000,00 грн * 2) підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про повернення позивачу у подвійному розмірі коштів, які були передані нею ОСОБА_5 на виконання умов попереднього договору, зокрема підпункту 3.2. пункту 3 Договору, у загальному розмірі 145 800,00 грн. (72 900,00 грн. * 2), то вказані вимоги не підлягають задоволенню через їх недоведеність.

Так, у своїй позовній заяві позивач зазначила, що 29.12.2014 р. вона передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 72 900,00 грн., про що було складено відповідну розписку в присутності свідків проте, доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надала. Такі обставини також не знайшли свого підтвердженні і в ході розгляд уданої справи.

Тому, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог щодо компенсації вартості будівельних робіт, понесених позивачем, суд доходить переконання, що вказані вимоги підлягають задоволенню через таке.

Так, у справі № 6-158цс12 Верховний Суд України виклав правовий висновок про те, що відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

У справі № 6-75цс13 Верховний Суд України виклав правовий висновок про те, що однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 зазначено, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Як було встановлено судом, у попередньому договорі купівлі-продажу від 28.08.2012 р., зокрема у підпункті 4.2., сторони дійшли згоди про те, що відповідач (продавець) дозволяє позивачу (покупцю) виконувати ремонт, оздоблювати дім за власний рахунок; в разі відмови від виконання зобов`язань за договором відповідачем (продавцем), витрачені кошти вважаються авансом та повертаються позивачу (покупцю).

З наданого суду Висновку № 152/17 експертного будівельно-технічного дослідження від 11.12.2017 р. вбачається, що вартість будівельних робіт, використаних матеріалів та обладнання з реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1 складає 710 432,17 грн.

Установивши, що позивач на виконання умов попереднього договору, сплатив завдаток з умовою подальшої доплати до 01.03.2015 р. обумовленої суми залишку вартості будинку, а отже мав законні очікування на придбання житла для своєї сім`ї за ціною 165 000,00 грн у строк визначений умовами попереднього договору, однак внаслідок істотного порушення відповідачем умов договору позбавлений можливості придбати аналогічне житло за таку ж суму на час звернення із зазначеним позовом до суду, суд доходить переконання про наявність підстав для задоволення позову у даній частині та стягнення з ОСОБА_2 вартості ремонтних робіт у розмірі 710 432,17грн.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу, стягнення коштів за договором, витрат на ремонт будинку, підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема про розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в сумі 14 810,00 грн. проте, доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надала.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем був сплачений судовий збір за пред`явлення даного позову до суду в сумі 8 810,00 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з урахуванням положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог в сумі 7 376,78 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу, стягнення коштів за договором, витрат на ремонт будинку задовольнити частково.

Розірвати Договір про наміри (попередній договір купівлі-продажу), укладений 28 серпня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; фактично проживає: АДРЕСА_1 ) завдаток у подвійному розмірі в сумі 40 000,00 грн. та вартість будівельних робіт в сумі 710 432,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; фактично проживає: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 7 376,78 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; фактично проживає: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Я.А. Чернявська