П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року м. Київ

Справа № 753/625/24

Провадження № 22-ц/824/1862/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 158 233,46 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 25 лютого 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду № С-611-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що нанесенням власноручного підпису, позичальник підтверджує, що вона ознайомлена з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua. та які їй роз`яснені, зрозумілі та з якими вона цілком згідна.

Згідно умов договору відповідач отримала кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 70 000 грн.

Відповідач не виконала своїх обов`язків та не повернула надані їй кредитні кошти в строк передбачений договором та не сплатила нараховані відсотки та комісію, а також інші платежі, що передбачені договором, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь борг по вказаному вище кредитному договору в загальному розмірі 158 233,46 грн., який складається з: основного боргу - 66 631,14 грн., простроченого боргу - 18 972,63 грн.; прострочених процентів - 72 460,82 грн., строкових процентів - 168,87 грн., а також судовий збір в розмірі 2 684 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року позов АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» (, адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Валова, 11) заборгованість за кредитним договором № С-611-0 від 25 лютого 2020 року в розмірі 158 233,46 грн., а також судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № С-611-0 від 25 лютого 2020 року в розмірі 158 233,46 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позову АТ «Ідея Банк», посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона не була належним чином ознайомлена з умовами кредитування, не знала детальну інформацію про тип процентної ставки, порядок її обчислення, зокрема про нарахування сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Зазначає, що вона як пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не могла бути достатньо проінформована про умови кредитування за договором, оскільки договір комплексного обслуговування фізичних осіб це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил.

Вказує, що вона не отримувала досудової вимоги яка була направлена банком.

19 липня 2024 року Листом Київського апеляційного суду витребувано матеріали справи № 753/625/24 з Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 серпня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року - задовольнити та поновити його.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року у справі за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

19 серпня 2024 року АТ «Ідея Банк» подало до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без задоволення

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року призначено справу до розгляду в судове засідання в приміщенні Київського апеляційного суду (вул. Солом`янська, 2-а) на 22 січня 2025 року на 15 годину 30 хвилин.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом встановлено, що 25 лютого 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду № С-611-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ), у валюті гривня. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних, максимальний ліміт кредитної лінії встановлено у розмірі 200 000 грн., ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди становив 70 000 грн.

Із матеріалів справи слідує, що останній платіж відповідач здійснила 24 лютого 2023 року, у зв`язку із чим сума боргу ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 30 листопада 2023 року становить 158 233,46 грн., яка складається з: основного боргу - 66 631,14 грн., простроченого боргу- 18 972,63 грн.; прострочених процентів - 72 460,82 грн., строкових процентів - 168,87 грн.

Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 30 листопада 2023 року.

Позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 4 жовтня 2023 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідача було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцяти денний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідача будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Разом з тим, ОСОБА_1 належним чином не відреагувала на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконала.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що вона не була належним чином ознайомлена з умовами кредитування, не знала детальну інформацію про тип процентної ставки, порядок її обчислення, зокрема про нарахування сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачка особистим підписом підписала Угоду про відкриття Кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування С-611-0, 25 лютого 2020 року

У п. 3.3. вказаної угоди зазначено, що процентна ставка за користування кредитними коштами Кредитної лінії становить 24,00% річних, та комісію за обслуговування основної картки згідно тарифів.

Враховуючи викладене доводи апеляційної скарги, що відповідачку не було повідомлено про тип процентної ставки, порядок її обчислення, зокрема про нарахування сплати відсотків за користування кредитними коштами є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Щодо доводів апелянта про те, що вона як пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не могла бути достатньо проінформована про умови кредитування за договором, оскільки договір комплексного обслуговування фізичних осіб це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил.

Зміст кредитного договору свідчить, що сторони правочину досягли згоди щодо усіх обставин, які мають істотне значення для укладення такого правочину (сума кредиту, процент за користування ним, строки повернення, розмір щомісячного платежу тощо).

Частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не скористалася своїм правом щодо відкликання згоди на укладення договору та, навпаки, прийняла виконання умов договору шляхом його підписання та виконання, з отриманням кредиту і з частковим виконанням умов кредитного договору шляхом сплати заборгованості у відповідний період, що нею у відзиві на позовну заяву не заперечувалося. Позичальник на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконувала його умови, банк надав позичальнику документи в електронній формі, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту, процентної ставки та деталізованого графіку погашення боргу.

Матеріали справи не містять доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема не спростовано, що під час укладення договору про надання споживчого кредиту позичальник діяла свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодилася з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови, а також отримала кредитні кошти і протягом певного часу виконувала умови кредитного договору.

У постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 6-40цс13 Верховний Суд України зазначив, що «визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини 1 статті 3, частина 3 статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві».

У справі, що переглядається відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності всіх трьох необхідних умов визнання умов несправедливими згідно статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку із чим обґрунтованими є висновок суду першої інстанції про укладення оскаржуваного договору з додержанням норм чинного законодавства.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Щодо доводів апелянта про те, що вона не отримувала досудової вимоги яка була направлена банком.

Відповідно до пунктів 5, 7 Кредитного договору, п. 10.28 ДКБОФО, між позивачем та відповідачем було узгоджено на момент укладення Кредитного договору: «Банк має право заблокувати БПК та вимагати дострокового повернення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування ним і виконання всіх інших зобов?язань Клієнта за Угодою та/або Договором чи будь-якими додатками до Договору та/або Угодами про використання продуктів банку, та після їх виконання розірвати цей Договір в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу Клієнта, що вказана останнім в Заяві на приєднання, у будь-якому з наступних випадків: - у разі істотного порушення Клієнтом умов Договору. Істотним порушенням умов Договору вважається: - ненадання у строк до Банку документів про зміну адреси реєстрації або проживання, паспортних даних, ідентифікаційного номеру, прізвища, ім?я та по-батькові, місця роботи, надання невірної інформації або виявленої (негативної) під час користування кредитом (неплатоспроможність, шахрайські наміри, отримання інформації від правоохоронних органів), а також не повідомлення про інші обставини, здатні вплинути на виконання Клієнтом своїх зобов?язань за Договором; - у разі затримання сплати частини кредиту (його частини) та/або процентів за його користування та/або комісій та/чи інших платежів за Договором, щонайменше на один календарний місяць; - іншого істотного порушення Договору, під яким розуміють невиконання чи неналежне виконання Клієнтом будь-яких своїх обов?язків, передбачених Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, Договором чи будь-яким іншим Додатком до Договору та/або Угодою про використання продуктів Банку, або активну чи пасивну перешкоду з боку Клієнта у реалізації Банком його прав, передбачених Угодою про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, Договором чи будь-яким іншим Додатком до Договору та/або Угодою про використання продуктів Банку.

Вимога про дострокове повернення кредиту була направлена на адресу відповідача, зазначену нею у кредитному договорі, цінним листом з описом, з повідомленням про вручення, проте вручений не був. Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Належним дотриманням процедури повідомлення боржника про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 361/3222/19, у постанові від 04.07.2023 у справі № 553/1501/15-ц.

В матеріалах справи наявна вимога про усунення порушень кредитних зобов`язань від 04 жовтня 2023 року яка була направлена ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.24).

Факт направлення досудової вимоги підтверджується Реєстром №7 поштових відправлень поданих на пошту 11 жовтня 2023 року та описом поштових відправлень листів рекомендованих від 11 жовтня 2023 року.

Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, оскільки судом встановлено факт направлення досудової вимоги відповідачці та дотримано прописаного в угоді порядку. Разом з тим, неотримання такої вимоги відповідачем внаслідок недбалості або ухилення від отримання не є підставою для скасування судового рішення.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без задоволення.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 рокубез змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.

Оскільки Київський апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат у зв`язку зі сплатою судового збору відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна