РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.,

при секретарі Веремійчик Р.І.

за участі позивача за основним позовом,

відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

представника позивача за основним позовом,

відповідача за зустрічним позовом - адвоката Хряпинської С.С.,

представника відповідача за основним позовом,

позивача за зустрічним позовом - адвоката Надоля Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Восьма Харківська державна нотаріальна контора про усунення від спадкування після смерті батьків, встановлення факту постійного проживання, визнання права власності на спадкове майно, поділ майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: П`ята Харківська державна нотаріальна контора, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 27.12.2019 звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила в процесі розгляду справи та просить суд усунути ОСОБА_2 від права спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого в м. Харкові ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкова. Також до спільного розгляду було прийнято позов ОСОБА_1 з вимогами про встановлення факту постійного проживання у житловому будинку АДРЕСА_1 на день смерті батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , визнання за нею права власності на 1/12 вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , визнання за нею права власності на 1/3 частину житлового будинку з прибудинковими територіями АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , поділити спадкове майно, шляхом визнання за нею права власності на частку вказаного будинку з виплатою грошової компенсації ОСОБА_2 за 1/12 частку вищезазначеного майна, внесеної на депозит суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на те, що 28.04.1974 року між її батьками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений шлюб.

В шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився відповідач - ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_1 .

Під час шлюбу їх батьки придбали 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , договір купівлі-продажу вказаної частки будинкуи був нотаріально посвідчений ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я їх матері - ОСОБА_4 .

Позивач зазначила, що в спірний будинок позивачка з батьками поселилася і зареєстрували своє місце проживання в ньому з 30.10.2002 року. ОСОБА_1 з батьками проживала однією сім`єю. Це єдине її житло, в якому є мешкає з 2002 року і до теперішнього часу. Придбанню цього будинку передував продаж належної батькам, ОСОБА_1 та відповідачу у рівних частках квартири АДРЕСА_3 , яка складалася із 4-х житлових кімнат житловою площею 57,0 кв. м., загальною площею 88,0 кв. м. і належала їм на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 15.03.1999 року, реєстраційний № 2-А-99-179816 Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради.

За кошти, отримані від продажу квартири та за особисті кошти батьків на ім`я відповідача ОСОБА_2 був придбаний житловий будинок, житловою площею 35,30 кв. м. з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , яким він розпорядився на свій розсуд.

В 2003 році ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 . Від шлюбу у них народився син ОСОБА_6 . Чоловік ОСОБА_1 , вона та їх син постійно проживали з батьками в спірному будинку.

22 січня 2012 року ОСОБА_1 вдруге вийшла заміж і змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_1 . Увесь час до смерті батьків вона з батьками мешкали разом. Спільно ремонтували будинок, провели воду, каналізацію, прибудували санвузол, коридор, добудували чердак. Переобладнання будинку здійснювалися з дозволу батьків та, в основному, за її кошти.

За життя мати ОСОБА_4 уклала з позивачкою договір дарування частини житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, АДРЕСА_2 . Однак, вказаний договір було визнано недійсним Харківським апеляційним судом у справі №640/17764/17 за позовом відповідача.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 постійно проживали за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 проживала зі своїми батьками та піклувалась про них, натомість відповідач протягом значного проміжку часу взагалі не цікавився та не піклувався про своїх батьків. За життя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 постійно потребували сторонньої допомоги, оскільки мали серйозні вади здоров`я та перебували у похилому віці. ОСОБА_4 , перебувала на стаціонарному лікуванні КЗОЗ ХМЛ № 38 та мала численні захворювання.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно. Спадкоємцями є позивач та відповідач. Після смерті батьків, позивач самостійно здійснювала витрати на поховання батька та матері, натомість відповідач жодної участі у допомозі своїм батькам не брав. Усі витрати на допомогу батькам здійснювала саме позивач.

Батьки позивача та відповідача сильно хворіли, знаходились у безпорадному стані зумовленому похилим віком, не могли самостійно забезпечити умови свого життя, потребували стороннього догляду, допомоги та піклування, позивач тривалий час матеріально забезпечувала їх, опікувалась ними, оплачувала лікування та постійно здійснювала догляд за ними, надавала іншу допомогу, забезпечувала належні умови для життя, харчуванням.

Позивач поховала батьків, організувала та здійснила всі необхідні умови по проведенню та організації похорон.

Натомість відповідач по справі постійно ухилявся від надання допомоги батькам, не займався і не допомагав піклуватися та утримувати їх.

Позивач вважає, що відповідач мав можливість, але свідомо ухилявся від надання батькам будь - якої моральної підтримки та матеріальної допомоги, тому просить усунути його від спадкування.

Позивач за первісним позовом зазначає, що на день смерті батька вона та її матір ОСОБА_4 прийняли спадщину, оскільки постійно проживали в будинку однієї сім`єю та були в ньому зареєстровані. Відповідач прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Після смерті батька ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/4 частку житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 .

Отже, ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та їх мати ОСОБА_4 , як переживша подружжя, є спадкоємцями першої черги майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , і частка кожного із в праві спадкування за законом складає по 1/12 частці (1/4 ч.: 3 - 1/12 ч).

29.09.2017 року мати позивачки ОСОБА_4 подарувала їй, ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , які належали їй на праві власності згідно нотаріально посвідченому договору купівлі-продажу від 21.10.2002 року і зареєстрованому за нею в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим №675/5. Договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. Нотаріус з`ясувала, що дарувальник є вдовою, про що зазначила в тексті договору дарування, але не повідомила, що відповідач подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До оформлення договору дарування, на вимогу нотаріуса, позивач зазначила, що разом із неповнолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , знялися з реєстраційного обліку в житловому будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 прийняла дар. З будинку позивач із сином не виселялися, в ньому проживали постійно разом з матір`ю ОСОБА_4 , так як іншого житла у них не було і немає.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .

Після смерті матері відповідач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після її смерті, а в подальшому до Київського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_1 про визнання договору дарування від 29.09.2017 року 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.В. недійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2019 р. по справі №640/17764/17 в задоволенні позову відповідача ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним відмовлено.Постановою Харківського апеляційного суду від 03.12.2019 р. рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2019 р. по справі № 640/17764/17 скасовано і позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені. Дане рішення залишено без змін постаново. Верховного Суду від 15.12.2021.

Скасовуючи рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2019 року колегія суддів Харківського апеляційного суду зазначила, що «обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 , як на підставу заявлених вимог, посилався на ч. 1 ст. 229 ЦК України, вказуючи, що договір дарування було укладено під впливом помилки в частині обсягу подарованого майна, оскільки подароване майно було придбане його батьками у шлюбі. ОСОБА_4 не мала права відчужувати спірний будинок, позбавляючи позивача права на його частку у спадщині».

Позивач зазначила, що вчиняючи договір дарування 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_2 їх з відповідачем матір мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення на дарування належної їй на праві власності частки спірного будинку було вільним, договір дарування був вчинений у формі, встановленій законом, але вона помилися в частині обсягу подарованого майна а саме вона мала право на дарування 4/12 ч. або 1/3 частки, а не житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_2 .

Укладаючи договір дарування 1/2 частки спірного житлового будинку їх матір ОСОБА_4 позбавила відповідача права на спадкування належної їй частки в праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок та на частку цього будинку, як пережившої подружжя після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Договір дарування 1/2 житлового будинку АДРЕСА_2 від 29.09.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. визнано недійсним без застосування наслідків його недійсності, однак дар ОСОБА_1 прийнято, на час відкриття спадщини після батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 вона постійно з 2002 року проживала разом з батьками в спірному будинку, реєстрація права власності за мною на 1/2 частку спірного будинку до теперішнього часу не скасована, вона має право на спадкування по закону після смерті батька 1/12 частки та матері 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 у зустрічному позові зазначає, що своєчасно звернувся до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 та після смерті матері ОСОБА_4 16 травня 2017 року та 20 жовтня 2017 року відповідно.

До складу спадкового майна увійшла 1/2 частина житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , яка належала померлим батькам на праві спільної сумісної власності подружжя.

При зверненні до державного нотаріуса Кретової О.В. було встановлено неможливість оформлення спадщини після смерті батьків ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом, у зв`язку з тим, що відсутні правоустановчі документи на будинок. Вказані документи, а саме оригінал договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 від 21.10.2002 року, залишились у приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г.І., яка оформляла договір дарування між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 29.09.2017 року, який в подальшому було визнано недійсним ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 ррку у справі № 640/17764/17.

На запити державного нотаріуса Кретової О.В. та особисті запити позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 приватний нотаріус Малахова Г.І. усно відмовила у видачі документів, але письмової відмови не надала.Такі перешкоди порушують права ОСОБА_2 шодо набуття права власності на спадкове майно після смерті батьків.

Позивач у зустрічному позові стверджує, що на день смерті матері ОСОБА_4 . ОСОБА_1 не проживала у будинку батьків та зареєстрована у ньому не була. ОСОБА_1 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталась, відтак пропустила строк на прийняття спадщини. Шестимісячний строк, встановлений статтею 1270 ЦК України сплив 26 жовтня 2017 року після смерті батька та ІНФОРМАЦІЯ_9 після смерті матері.

Тобто після смерті матері ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем є її син ОСОБА_2 який спадкує 1/4 частину, яка належала матері за договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.10.2002 року та частину, яку вона прийняла у спадок після смерті чоловіка ОСОБА_3 , але не встигла оформити, так як померла до закінчення шестимісячного строку після смерті чоловіка ОСОБА_3 (спадкова трансмісія).

Позивач за зустрічним позовом просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на частини житлового будинку АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 22.01.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

12.08.2020 на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Надолі Є.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 07.10.2020 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на 5/12 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова 30.11.2020 провадження по справі зупинено до розгляду справи в Касаційному цивільному суді Верховного Суду справи №640/17764/17.

17.01.2023 ухвалою Київського районного суду м.Харкова поновлено провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.03.2023 прийнято до розгляду уточнену зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 , витребувано докази.

04.05.2023 на адресу суду надійшла копія спадкової справи, заведена після смерті ОСОБА_3

12.09.2023 ухвалою Київського районного суду м.Харкова об`єднано в одне провадження цивільні справи за №№953/4196/23 та 953/25546/19 за позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування після смерті батьків, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: П`ята Харківська державна нотаріальна контора, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Восьма Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та призначено об`єднану справу до розгляду в підготовчому засіданні.

06.03.2024 ухвалою Київського районного суду м.Харкова закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Восьма Харківська державна нотаріальна контора про усунення від спадкування після смерті батьків, про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: П`ята Харківська державна нотаріальна контора, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування та призначити справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та ї представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити повністю, проти вимог зустрічного позову заперечувала.

Представник відповідача заперечував проти вимог первісного позову, підтримав вимоги зустрічного позову.

За клопотанням представника позивача в судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили, що на час смерті батьків позивач ОСОБА_1 тривалий час безперервно проживала з батьками за адресою: АДРЕСА_2 , доглядала їх, займалася ремонтом будику, коли померли батьки - організовувала поховання, до теперішнього часу проживає за цією адресою. З будинку за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 не виїжджала, мешкає там постійно, а її брат проживав ОСОБА_2 окремо.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 01.11.1979 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка у шлюбі від 19.04.2003 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » та від 22.01.2011 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 20.05.1975.

Згідно договору купівлі-продажу від 21.10.2002 року ОСОБА_4 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 придбала частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, сторони стверджували та не оспорювали, що у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пербувала частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого Харківським міським відділом РАЦС ГТУЮ у Харківській обл. від 260.04.2017 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно заяви відповідача ОСОБА_1 до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, він звернувся з заявою про прийняття спадщини 16.05.2017.

Згідно інформації з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були зареєстровані на дату смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним(спадкодавцем) за адресою: АДРЕСА_2 .

До суду надано копію договору дарування частини житлового будинку від 29.09.2017, посвідченого ПН ХМНО Малаховою Г.І., надана позивачем на обгрунтування своєї позиції, однак судом даний документ не приймається до уваги, враховуючи, що рішенням у цивільній справі №640/17764/17, що набрало законної сили вказаний договір визнано недійсним.

В обґрунтування вимог первісного позову позивачем надано до суду копії лікарських свідоцтв про смерть ОСОБА_3 , померлого у віці 65 років та ОСОБА_4 , копії карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 , яка померла у віці 62 роки.

Відпоівдно до ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини.Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду.Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Суд вислухавши пояснення сторін у справі, їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що підстави для усунення ОСОБА_2 від спадкування після матері та батька, на які посилається позивач - відсутні. Протягом судовго розгляду не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво були у безпорадному стані.

Надана до позову медична документація та лікарські свідоцтва про смерть спадкодавців свідчить про наявність певних захворювань ОСОБА_4 , однак серед досліджених судом доказів не вбачається тих, що свідчать про тяжкість цих захворювань, саме безпорадний стан, або про умисні дії відповідача щодо ухилення від надання допомоги батькам, що знаходилися в безпорадному стані внаслідок цих захворювань та похилого віку.

Таким чином, вимога ОСОБА_1 про усунення від спадкування ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, за недоведеністю.

З показань свідків, допитаних за клопотанням позивача в судовому засіданні 20.05.2023, що є сусідами позивача, судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала в період з 2002 року до теперішнього часу за адресою: АДРЕСА_2 , разом з батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на час їх смерті, дбала про них, здійснюва ремонт в цьому будинку.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України та є спадкоємцем першої черги за законом на рівні з ОСОБА_2 .

З приводу підстав, за яких позивач ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином знята з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 судом приймається до уваги її посилання на те, що це було зроблено задля усунення перешкод для вчинення матір`ю правочину - договору дарування від частини житлового будинку від 29.09.2017.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована з 2002 року та постійно проживала в спірному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , не виселяючись з нього ніколи, що підтверджено дослідженими судом доказами.

Однак, посилання позивачки на те, що їх батьками за життя на ім`я відповідача було придбано будинок не стосується предмету спору про визнання права власності в порядку спадкування, як підстава для перерозподілу часток, оскільки спадкодавці за життя розпоряджалися майном на власний розсуд і це не стосується розподілу часток у спадкуванні за законом.

Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно стаття 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до статті 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Так, суд, розглядаючи дану справу виходить з того, що після смерті батька позивачки та відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 , якому належала частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 його спадкоємцями першої черги були дружина ОСОБА_4 , та діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розмір частки кожного - по 1/12.

Після смерті ОСОБА_4 , якій на час смерті належало 4/12(або 1/4) частки домоволодіння відповідач ОСОБА_2 звернувся з заявою про прийняття спадщини, а позивач ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину.

Суд не погоджується з посиланням представника позивача ОСОБА_1 на встановлення судом у спірних відносинах добровільності волевиявлення дарувальника, як підстав для зміни частки ОСОБА_1 , оскільки Верховним судом в постанові по справі від 15.12.2021 № 640/17764/17 зазначено, що ОСОБА_4 не мала права укладати договір дарування спірної нерухомості з урахуванням тієї обставини, що це нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 в установленому законом порядку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , відтак має право на спадкування частки в праві спільної сумісної власності на будинку на загальних підставах.

При розгляді спорів про відчуження одним із подружжя спільного майна без згоди іншого з подружжя слід передусім визначитись з об`єктом, тобто з тим, що відчужується. Предмет правочину є іншою правовою категорією, а саме - об`єктом, а не його частиною. Відчуження спільного майна відбувається за згодою співвласників, а відчуження частки - лише за її наявності (після зміни правового режиму спільного майна подружжя зі спільної сумісної на спільну часткову). В такому разі співвласник вправі самостійно розпорядитися своєю часткою, але з додержанням вимог статті 362 ЦК України про переважне право купівлі частки (якщо відчуження частки відбувається на підставі договору купівлі-продажу). Якщо об`єкт належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, то право власності кожного із співвласників у спільній сумісній власності поширюється на весь об`єкт, відтак передати у власність можна лише об`єкт в цілому. Договір дарування спільного сумісного майна подружжя, укладений без згоди іншого з подружжя, є недійсним в цілому.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 червня 2020 року в справі № 430/1281/14-ц (провадження № 61-43510сво18).

Виходячи з принципу рівності часток спадкоємців однієї черги при спадкуванні за законом, суд вважає, що кожному зі спадкоємців ОСОБА_4 підлягає визнанню по 2/12 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Посилання представників позивача та відповідача на підстави відступлення від принципу рівності часток судом не приймаються.

Таким чином, підлягає визнанню в порядку спадкування за законом по 3/12 частки кожному за ОСОБА_18 та ОСОБА_2 після смерті їх батька ОСОБА_3 (по 1/12) та матері ОСОБА_4 (по 2/12).

Протягом розгляду справи сторони не були позбавлені можливості вирішити добровільно питання щодо перерозподілу часток, судом надавався час для мирного врегулювання спору, однак сторони не досягли згоди з цього питання.

Суд погоджується з посиланням представника позивача, щодо відсутності підстав для застосування строку позовної давності, оскільки згідно п.п.12,19 перехідних положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, зупиняються на період воєнного стану в Україні, а тому підстави для задоволення заяви відповідача з даного питання - відсутні.

Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З тексту відповідей нотаріуса та матеріалів спадкової справи вбачається, що на час розгляду справи свідоцтва про право власності за законом спадкоємцям не видавалися, в тому числі через відсутність правовстановлюючих документів та у зв`язку із наявністю даного спору.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що право власності спадкодавців на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 померлих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтверджено протягом судового розгляду та належало на момент відкриття спадщини спадкодавцям та підлягає визнанню за позивачем та відповідачем, як спадкоємцями за законом в рівних частказ, по 3/12 кожному.

Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч1 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Таким чином, дослідивши усі надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів підлягають частковому задоволенню.

Позовна вимога первісного позову про усунення ОСОБА_2 від спадкування задоволенню не підлягає, факт спільного проживання позивачки ОСОБА_1 разом зі спадкодавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час відкриття спадщини підтверджено в судовому засіданні та підлягає визнанню, щодо визнання за позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом частки у праві власності кожному в порядку спадкування за законом після батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню - по 3/12, оскільки рівність часток не спростована протягом судового розгляду.

Також суд зазначає, що не підлягає задоволенню вимога первісного позову ОСОБА_19 щодо визнання за нею права власності на частку ОСОБА_2 з компенсацією, оскільки протягом судового розгляду недоведено, що останній має інше житло та відповідач ОСОБА_2 не погодився на компенсацію вартості майна, право на яке він має за законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів задоволені частково, з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки грошові кошти у загальному розмірі 77633,33 грн. були внесені позивачкою ОСОБА_19 , то в силу презумпції правомірності фактичного володіння майном (ч. 3 ст. 397 ЦК України), вони належать останній.

Отже, враховуючи, що підстава для знаходження грошових коштів на депозитному рахунку суду відпала, у позові ОСОБА_19 частково відмовлено, у зв`язку з поданням якого сплачувались кошти на депозитний рахунок у якості грошової компенсації вартості майна, вказані грошові кошти підлягають поверненню останній після набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 259,265,268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Восьма Харківська державна нотаріальна контора про усунення від спадкування після смерті батьків, встановлення факту постійного проживання, визнання права власності в порядку спадкування, поділ майна - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: П`ята Харківська державна нотаріальна контора, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 в житловому будинку АДРЕСА_2 на день смерті батька ОСОБА_3 , померлого в м. Харкові ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкова.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого в м. Харкові ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові право власності на 3/12 частин житлового будинку з прибудинковими територіями АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого в м. Харкові ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові право власності на 3/12 частин житлового будинку з прибудинковими територіями АДРЕСА_2 .

В задоволенні позовних вимог позовних вимог ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_2 від права спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого в м. Харкові ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкова, поділ спадкового майна шляхом визнання за нею права власності на частину житлового будинку з прибудинковими територіями АДРЕСА_2 з виплатою грошової компенсації ОСОБА_2 за 1/12 частку вищезазначеного майна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору частково від задоволеної частини позовних вимог в розмірі 4810,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору частково від задоволеної частини позовних вимог в розмірі 995,15 грн.

Повернути внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 77633,33 грн. в порядку забезпечення виконання рішення по справі №953/25546/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_20 (квитанція 2.81857711.1 від 12.12.2024 ) - після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: