Справа № 194/48/25
Номер провадження № 2/194/308/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м.Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальних та моральних збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальних та моральних збитків. Просить зобов`язати відповідача самостійно своїми силами та засобами знести самочинно збудовану теплоізоляцію зовнішніх стін першого поверху будинку АДРЕСА_1 та провести відновлювальні роботи по фасаду будівлі; відшкодувати їй матеріальні та моральні збитки в сумі 4100,00 грн.; стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи.

Позивач звертається до суду з вимогою немайнового характеру (вчинити певні дії), з вимогою майнового характеру (відшкодування шкоди в сумі 4100,00 грн., які нею розраховані в тексті позовної заяви) та з вимогою про стягнення моральної шкоди (розмір якої позивачем не зазначено).

Ухвалою судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальних та моральних збитків залишено без руху, оскільки позивачем не сплачено судовий збір.

30 січня 2025 року на виконання ухвали суду від 17 січня 2025 року позивач надала суду письмову заяву, в якій просить звільнити її від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки спір стосується не виконання договорних зобов`язань.

Слід зазначити, що позивачем не додано до позовної заяви жодного належного та допустимого доказу укладення договорів про утримання будинку, та не зазначено про витребування такого договору.

Проте, у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, у якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Разом з тим, частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Системний і комплексний аналіз зазначених норм дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як «споживачі, які звернулися з позовними вимогами про захист порушених прав», у переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору, установленому в ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, а саме Законом України «Про захист прав споживачів».

Слід урахувати, що спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, передбачає, що вони звільняються від майнового навантаження з метою захисту своїх порушених прав (ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 761/24672/15-ц від 19 червня 2018 року.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

Таким чином, споживачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої лише внаслідок недоліків продукції, тобто в даному випадку позивач не звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру.

Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц.

Таким чином, за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Оскільки ухвала судді від 17 січня 2025 рокупро залишення позовної заяви без руху не виконана, позивач не надала суду доказів свого тяжкого матеріального стану, отже, відсутня можливість відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальних та моральних збитків.

Узв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальних та моральних збитків необхідно вважати неподаною та повернути.

Керуючись ст.ст. 185, 258-260, 272 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальних та моральних збитків, вважати неподаною та разом з доданими до неї матеріалами повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу її право повторно звернутися до суду з цією ж заявою у загальному порядку, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 31 січня 2025 року.

Суддя В.О. Корягін