Провадження № 22-ц/801/306/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 рокуСправа № 127/28991/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Сопруна В. В., Стадника І. М.

Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування,

Рішення ухвалила суддя Медяна Ю. В.

Рішення ухвалено о 12:06 в м. Вінниця

Повне судове рішення складено 22 листопада 2024 року,

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 листопада 2022 року Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі № 120/7345/22 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, яким позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Вона є дружиною ОСОБА_2 та єдиним спадкоємцем за законом до майна померлого.

Після смерті чоловіка вона звернулася до відповідача із запитом щодо можливості отримання неотриманих коштів на виконання рішення суду, на що відповідач повідомив, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на отримання цих сум в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Згідно розрахунку сума невиплаченої пенсії на виконання рішення суду у справі № 120/7345/22 становить 246 118,39 грн.

Із такою відмовою позивач не погодилася.

Суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонерові певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19.

Отже, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із нарахованої, але неотриманої доплати до пенсії, розмір якої становить 246 118, 39 грн.

Вона є спадкоємцем першої черги, яка у строк, визначений статтею 1270 ЦК України прийняла спадщину після свого померлого чоловіка.

Отже, вона успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії, відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх отримання на момент його смерті.

У зв`язку з цим вона звернулася до суду із позовом, яким просила стягнути з відповідача на свою користь недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , у розмірі 246 118,39 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 в сумі 246 118,39 грн. та судовий збір у розмірі 1968,94 грн.

В апеляційній скарзі відповідач Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що на його думку рішення суду підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене із порушенням матеріальних та процесуальних норм права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи; суд не надав належної оцінки характеру обставин, що мають вирішальне значення для розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що позивачу надано роз`яснення щодо процедури виконання рішення суду після смерті позивача у справі № 120/7345/22, у якій Вінницьким окружним адміністративним судом винесено рішення, яким зобов`язано ГУПФ України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року. На виконання цього рішення управлінням проведено перерахунок та виплату пенсії з урахуванням довідки з урахуванням раніше виплачених сум. Сума доплати становить 246 118,39 грн. Вказана заборгованість буде виплачені після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України

Крім того процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження.

У випадку не виконання судового рішення, позивач повинен був звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій, бездіяльності відповідача, тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не подавати новий адміністративний позов.

Спір у даній справі про стягнення заборгованості з виплати пенсії у сумі 246 118,39 грн. є тотожним спору у справ № 120/7345/22, який уже розглянутий Вінницьким окружним адміністративним судом, рішення набуло законної сили та перебуває на стадії виконання.

Неотримання донарахованих коштів позивачу відбулося не з вини відповідача, а через брак коштів на виконання рішень суду, що проводиться в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат

Також судом не враховано, що заміна сторони у відносинах щодо яких виник спір, можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили і відбувається виключно за рішенням суду, незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він до примусового виконання.

Відповідач вважає, що рішення суду відображає виключно позицію позивача, що свідчить про його однобічність та упередженість, тому є таким, що підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказала на те, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про обґрунтованість її позовних вимог, що спосіб захисту порушеного її права обраний правильно, тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду.

В судовому засіданні представник відповідача Діхтяр Я. І. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач ОСОБА_3 і її представник адвокат Дзісь А. Р. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача і її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_4 уклали шлюб 05 квітня 1972 року (актовий запис № 4), про що 05 квітня 1972 року Сиваківською сільською радою Липовецького району Вінницької області видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу присвоєно дружині прізвище ОСОБА_5 (а. с. 6 на звороті).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 847), про що 09 березня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 6).

Відповідно до довідки № 623/02-14 від 08 липня 2024 року, виданої державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В., згідно матеріалів спадкової справи № 85/2023, відкритою до майна померлого ОСОБА_2 , 1950 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем померлого за законом є дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Онук спадкодавця ОСОБА_6 , відмовився від належної йому частки у спадщині на користь дружини спадкодавця ОСОБА_1 . Відповідно до інформації, наявної у спадковій справі, інших спадкоємців, передбачених законом, у померлого немає (а. с. 10).

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на запит адвоката надало відповідь № 0200-0304-8/82689 від 19 серпня 2024 року, у якій повідомило про те, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі № 120/7345/22 управлінням проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 . Перерахування було здійснено, у тому числі, з урахуванням вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Заборгованість, що була нарахована ОСОБА_2 за рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі № 120/7345/22 в розмірі 246 118,39 грн. обліковується управлінням в Реєстрі судових рішень. Оскільки чинним законодавством не передбачено переведення вказаної заборгованості на спадкоємців, вказане питання необхідно вирішувати у судовому порядку(а.с. 9).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач у справі дружина померлого ОСОБА_2 ОСОБА_1 , є єдиним його спадкоємцем і після його смерті прийняла спадщину. Спадкоємець позивач по справі, не звернулася за виплатою нарахованої, але невиплаченої пенсії ОСОБА_2 упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому вказана сума недоотриманої ним пенсії перейшла у спадщину. Оскільки нарахована ОСОБА_2 пенсія в сумі 246 118,39 грн. на виконання рішення суду залишилася недоодержаною ним у зв`язку з його смертю, а ОСОБА_1 успадкувала належну спадкодавцю вказану суму пенсії, її позовні вимоги підлягають до задоволення.

Такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Статтею 41 Конституції України і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майно, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1). Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини 2).

За правилами статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).

За змістом статтей 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України визначено, що складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства у об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Порядок виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера врегульований статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частин 1-3 цієї статті суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Отже, цими законами визначений спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежуючи право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Положеннями цих законів визначено подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Так, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо вони у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості, вона переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Таке узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 та від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначено про те, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом частини третьої статті 12 і частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

За правилами статті 77 ЦПК України належними є докази, які місять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами 1-2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінені на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі № 120/7345/22-а, яке ухвалено за життя спадкодавця ОСОБА_2 , та набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 в розмірі 246 118,39 грн., що належали чоловікові позивача, залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції в тому, що ОСОБА_1 успадкувала належну спадкодавцю її чоловікові ОСОБА_2 , суму пенсії, відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця за законом, на отримання належного їй спадкового майна пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою ним за життя.

Доводи апеляційної скарги в тому, що позивач повинна була звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій, бездіяльності відповідача, тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не подавати новий адміністративний позов, спростовуються таким.

Відповідно до статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, із заявою в порядку статті 383 КАС України, міг звернутися до суду позивач в адміністративній справі № 120/7345/22 ОСОБА_2 , який таке право втратив у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У даній справі спір між сторонами виник з приводу захисту іншим позивачем ОСОБА_1 , свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії, яка належала спадкодавцю за життя, тому цей спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, що узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного Суду від 22 лютого 2024 року в справі № 461/5878/22 (провадження № 61-10302св23).

Доводи апеляційної скарги про тотожність спору у даній справі про стягнення заборгованості з виплати пенсії у сумі 246 118,39 грн., із спором у справі № 120/7345/22, який розглянутий Вінницьким окружним адміністративним судом, з постановленням судового рішення, яке набрало законної сили та перебуває на стадії виконання, є неспроможними, оскільки тотожними є спори між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Спори у цих двох справах різняться і сторонами, і предметом спору і підставами.

Інші доводи апеляційної скарги є також безпідставними та спростовуються викладеним у цій постанові суду. Також слід зазначити, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, не позбавляє його спадкоємця можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії, оскільки у розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, у зв`язку з тим, що його спадкоємець не звернулася за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, тому ця сума переходить у спадщину, яку спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

З урахуванням встановлених обставин справи, правовідносин, які випливають із встановлених обставин та правових норм, застосованих до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість і законність рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції не може бути скасоване.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:М. В. Матківська
Судді:В. В. Сопрун
І. М. Стадник

Повний текст судового рішення складено 31 січня 2025 року