П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Київ

Справа №367/2822/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/1864/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Верланова С.М., Поліщук Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області, постановлену під головуванням судді Лещенка О.В. 04 квітня 2024 року у м. Ірпінь, у справі за позовом Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за надані послуги з постачання теплової енергії,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04 квітня 2024 року у видачі судового наказу за заявою Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за надані послуги з постачання теплової енергії - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник звернувся до суду з вимогою про стягнення з боржника заборгованості за період більший ніж встановлено ст. 257 ЦК України, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 5 ч .1 ст. 165 ЦПК України.

Не погодилось із вказаним судовим рішенням Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради, представником підприємства подано апеляційну скаргу, в якій він зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною і необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним тлумаченням та застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 25 березня 2024 року Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради, керуючись положеннями ст.ст. 175-177 ЦПК України, ст. ст. 526,527 ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Однак, судом першої інстанції було постановлено ухвалу про відмову у видачі судового наказу на підставі ст. ст. 165,166, 257, 260 ЦПК України. Таким чином, судом першої інстанції не було дотримано вимог позовного провадження.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач правом на подання відзиву не скористалась.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2024 року представник Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій, керуючись положеннями ст.ст. 175-177 ЦПК України, ст. ст. 526,527 ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 74178,28 грн, судовий збір в розмірі 3028 грн, а також просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, з метою швидкого врегулювання спору/а.с. 1-27/.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі Комунально-побутовому підприємству «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник звернувся до суду з вимогою про стягнення з боржника заборгованості за період більший ніж встановлено ст. 257 ЦК України, а тому суд першої інстанції вважав, що наявні підстави передбачені п. 5 ч .1 ст. 165 ЦПК України для відмови у видачі судового наказу.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч.3 ст. 19 ЦПК України).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (ч.4 ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 19 ЦПК України, умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 2 цієї статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом.

Порядок вирішення справ в позовному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України (статті 174-183).

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У ч.ч. 1,2 ст. 175 ЦПК України, зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Вимоги до позовної заяви визначені у ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

З наведених обставин вбачається, що Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради звернулось до суду першої інстанції саме із позовною заявою про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а не із заявою про видачу судового наказу.

У позовній заяві Комунально-побутовим підприємством «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради зазначено сторін, позивача та відповідача - ОСОБА_1 , їх місцезнаходження та місце проживання, зазначено ціну позову - 74178,28 грн, викладено зміст позовних вимог та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначено докази, що підтверджують вказані обставини та інше. Позивачем до позову долучено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якому він керуючись положеннями ст. ст. 19, 274 ЦПК України просив розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження з метою швидкого врегулювання спору.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу, в той час як до суду Комунально-побутовим підприємством «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради подано позовну заяву, є помилковими.

Таким чином, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, вирішивши подану Комунально-побутовим підприємством «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради позовну заяву, як таку що підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Отже, доводи викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 04 квітня 2024 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судця-доповідач: В.В. Соколова

Судді: С.М. Верланов

Н.В. Поліщук