Справа № 131/1703/24
Провадження № 2/131/441/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Курман Ю.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТАГРОІНВЕСТ» про розірвання договору оренди землі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом в якому вказала, що 12 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАТАГРОІНВЕСТ» було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою вирощування сільськогосподарської продукції, яка знаходиться на території Паріївської сільської ради Іллінецького району.

Відповідно, об`єктом оренди за даним Договором є земельна ділянка площею 2,0554 кадастровий номер :01:000:0069, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою вирощування сільськогосподарської продукції, знаходиться на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області (раніше Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області).

24 березня 2008 року Договір зареєстровано в Іллінецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Држкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 885700013.

01 лютого 2015 року між ОСОБА_2 і ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» укладено додаткову угоду до Договору, пунктом 1.1 якої продовжено строк дії Договору на 5 (п`ять) років до 24.03.2023 року, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

2 березня 2016 року між ОСОБА_2 і ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» укладено додаткову угоду до Договору, п.1.1 якої продовжено строк дії Договору на 5 (п`ять) років до 24.03.2028 року, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , 14 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т.Є. видане свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстр. №2763, яким посвідчено, що позивач, дочка померлої, є єдиним спадкоємцем земельної ділянки площею 2,0554 га, кадастровий номер 11285700:01:000:0069, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав (інд. №399163598), виданим 14.10.2024, ОСОБА_1 є одноосібним власником зазначеної земельної ділянки.

Таким чином, до позивача як спадкоємця ОСОБА_2 за законом перейшли всі права та обов`язки спадкодавиці як сторони за укладеним Договором.

Маючи намір самостійно використовувати успадковану земельну ділянку за її цільовим призначенням. 23 жовтня 2023 року позивач письмово повідомила відповідачу лист-повідомлення про зміну власника земельної ділянки, відсутність у неї наміру змінювати умови договору та бажання розірвати Договір у зв`язку з переходом права власності на земельну ділянку.

Водночас відповідач донині ніяк не відреагував на вимоги позивача щодо розірвання договору, чим порушив право позивача на розірвання Договору, позбавивши права самостійного господарювання на власній земельній ділянці, з огляду на що позивач змушена звертатися до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 05 грудня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судові засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що заявлений позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «ЛатАгроІнвест» в судове засідання не з`явився подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Так, судом установлено, що 12 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАТАГРОІНВЕСТ» було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою вирощування сільськогосподарської продукції, яка знаходиться на території Паріївської сільської ради Іллінецького району (а.с. 10-13).

Пунктом 2.1. Договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка площею 2,0554 га ріллі.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що земельна ділянка належить орендодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ВН № 160937 від 01 листопада виданого Іллінецькою РДА та зареєстрованого під № 72.

Відповідно до п. 3.1. Договору договір укладено на 10 (десять) років, починаючи з дати його державної реєстрації.

Відповідно, об`єктом оренди за даним Договором є земельна ділянка площею 2,0554 кадастровий номер :01:000:0069, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою вирощування сільськогосподарської продукції, знаходиться на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області (раніше Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області).

24 березня 2008 року Договір зареєстровано в Іллінецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Држкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 885700013.

01 лютого 2015 року між ОСОБА_2 і ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» укладено додаткову угоду до Договору, пунктом 1.1 якої продовжено строк дії Договору на 5 (п`ять) років до 24.03.2023 року, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни (а.с. 14).

02 березня 2016 року між ОСОБА_2 і ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» укладено додаткову угоду до Договору, п.1.1 якої продовжено строк дії Договору на 5 (п`ять) років до 24.03.2028 року, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 23).

14 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т.Є. видане свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстр. №2763, яким посвідчено, що ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем земельної ділянки площею 2,0554 га, кадастровий номер 11285700:01:000:0069, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області (а.с. 27), що також підтверджується з витягом з Державного реєстру речових прав (інд. №399163598), виданим 14.10.2024, (а.с. 28).

Згідно п. 12.5 Договору оренди землі від 12.02.2007 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Листом від 23 жовтня 2024 року позивач повідомила відповідача про зміну власника земельної ділянки та відповідно розірвання договору оренди землі.

За змістом частини дев`ятої статті 93 ЗК України та частини першої статті 2 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Так, згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підстави для зміни або розірвання договору передбачені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним у частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

. Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тож іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до частини другої статті 651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 ЦК України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення) для захисту права, та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони.

Стаття 317 ЦК України надає власнику права володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктом власності.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Тож при укладанні договору оренди землі до орендаря переходить право володіти і користуватися об`єктом власності, а право розпоряджатися зберігається за власником. Тому власник може на власний розсуд розпорядитись об`єктом і передати право власності на нього іншій особі.

Відповідно до статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки. За згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки.

Частиною третьою статті 9 Закону України "Про оренду землі" також визначено, що до нового власника орендованої земельної ділянки переходять права та обов`язки орендодавця за договором оренди цієї земельної ділянки.

Тож чинне законодавство передбачає, що у договорі оренди землі може бути замінено як орендаря, так і орендодавця, і зміст наведеного законодавчого регулювання є спрямованим на збереження попередніх існуючих орендних відносин при переході права власності на земельну ділянку чи реорганізації орендаря.

При відчуженні орендованої земельної ділянки попередній власник вибуває із орендних відносин, а новий власник має право і водночас зобов`язаний стати орендодавцем за договором оренди. При цьому законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору.

За змістом статей 30 та 31 Закону України "Про оренду землі" зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір оренди землі припиняється з підстав, наведених у частині першій статті 31 Закону України "Про оренду землі", а також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Разом з тим частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24, 25 вказаного Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з частиною четвертою статті 32 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Як встановлено судом 14 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т.Є. видане свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстр. №2763, яким посвідчено, що ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем земельної ділянки площею 2,0554 га, кадастровий номер 11285700:01:000:0069, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області (а.с. 27), що також підтверджується з витягом з Державного реєстру речових прав (інд. №399163598), виданим 14.10.2024, (а.с. 28).

Таким чином, земельна ділянка, яка є предметом спірного Договору, була переведена ОСОБА_1 , яка в свою чергу стала орендодавцем та стороною договору в силу законодавчих приписів.

При цьому, перехід права власності на орендовану земельну ділянку для орендодавця цієї земельної ділянки не є сам по собі безумовним правоприпиняючим юридичним фактом, а вказує на відповідну зміну обставин у договірних правовідносинах у зв`язку з таким переходом, порівняно з тими обставинами, за яких укладався договір оренди. Також зміна власника орендованої земельної ділянки сама по собі не свідчить про те, що цим порушується, не визнається чи оспорюється суб`єктивне цивільне право та/або законний інтерес орендодавця як сторони договору оренди.

. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не спричиняє автоматичного припинення спірних договірних правовідносин, а лише створює правову ситуацію, у якій виникає право вимагати судового захисту шляхом розірвання договору у сторони договору, для якої настали відповідні підстави через зміну фактичних обставин.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійснені цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності - одні з керівних засад цивільно-правового регулювання суспільних відносин, які визначають характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, а також права та інтереси інших учасників з метою недопущення їх порушення, закріплення можливості адекватного захисту порушеного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном (у тому числі внаслідок постановлення судового рішення) є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного інтересу", при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу "пропорційності" - "справедливої рівноваги (балансу)" між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права (див. рішення у справі "Ентріч проти Франції" (Hentrich v. France) від 22 вересня 1994 року, серія А, № 296-A, с. 19л-20, п. 42). Хоча проблему тлумачення національного законодавства мають вирішувати передусім національні органи влади, зокрема, суди, завдання Суду полягає в тому, щоб з`ясувати, чи не суперечить результат такого тлумачення положенням Конвенції (див. рішення у справі "Кушоґлу проти Болгарії" (Kushoglu v. Bulgaria) від 10 травня 2007 року, № 48191/99, п. 50).

Даний висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові 8 вересня 2020 року у справі № 920/418/19.

З огляду на наведені вище норми законодавства, умови договору оренди та фактичні обставини справи, та підстави поданого позову, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТАГРОІНВЕСТ» про розірвання договору оренди землі - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАТАГРОІНВЕСТ», , адреса: 19101, с. Нове Місто, Черкаської області, Уманського району, вул. Соборна, 3к.

Суддя