Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1375/24
Провадження № 2-з/475/1/25
У Х В А Л А

27.01.2025смт. Доманівка

Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області Кривенко О.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Вознесенської міської ради до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у спілкуванні з дитиною

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Доманівського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Вознесенської міської ради до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у спілкуванні з дитиною.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2024 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

24 січня 2025 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій просить зобов`язати відповідачку забезпечити спілкування (контакт) доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 шляхом визначення часу спілкування малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , за місцем проживання дитини в м. Вознесенськ, Миколаївської області, з моменту постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову та до набрання рішенням у справі законної сили:

- в адаптаційний період, а саме протягом січня та лютого 2025 p., починаючи з дати, дня, винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, проводити зустрічі один раз на тиждень не менше години у дошкільному закладі, який вона відвідує, у присутності психолога закладу та матері дитини;

- протягом наступних трьох місяців, починаючи з 01.03.2025 р. і до 31.05.2025 p., проводити зустрічі у робочі дні, а саме кожного вівторка та четверга, після закінчення, дошкільного навчального процесу, не менше години і не пізніше до 20 год. 00 хв. та у вихідні дні, а саме кожної першої та третьої суботи і неділі, не менше трьох годин із 09 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі, в присутності матері, за її бажанням, на нейтральній території в межах в м. Вознесенськ, Миколаївської області.

- починаючи з 01.06.2025 р. проводити зустрічі у робочі дні, а саме кожного вівторка та четверга, після закінчення, дошкільного навчального процесу, навчального процесу у школі, не менше години і ц| пізніше до 20 год. 00 хв. та у вихідні дні, а саме кожної першої та третьої суботи і неділі, починаючи із 09 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі, ночівля за бажанням дитини, із можливістю перебування дитини за місцем проживання батька, без присутності матері, та з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та

розважальних заходів, а також з можливістю залишення дитини на ніч із суботи на неділю за бажанням дитини, на нейтральній території в межах в м. Вознесенськ, Миколаївської області.

- необмежене спілкування батька з дитиною телефоном та в режимі "он-лайн" з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини.

Заява мотивована тим, що теперішній час на розгляді в Доманівському районному суді Миколаївської області знаходиться цивільна справа № 475/1375/24, провадження № 2/475/476/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у спілкуванні з дитиною, оскільки відповідач ОСОБА_2 з травня 2024 р. і до цього часу, 18 січня 2025 р. перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забороняє будь-які зустрічі з дитиною.

Вказані дії порушують права дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на нормальний духовний і розвиток дитини, не дає батьку приймати участь в вихованні та спілкуванні з дитиною, чим також порушуються і його права, як батька.

Позивач зазначає про те, що відсутність стабільних контактів батька з донькою дійсно створює загрозу втрати безпосереднього емоційного контакту дитини з ним, що в подальшому може утруднити виконання можливого рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у спілкуванні з дитиною.

При цьому, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування з малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, позивач не вбачає.

Однак відповідач повторно проігнорувала намір позивача домовитись в добровільному позасудовому порядку про зустріч з донькою, навіть в присутності матері та психолога.

Така поведінка відповідача ОСОБА_2 свідчить про подальше перешкоджання у спілкуванні батька з дитиною і якщо не вжити заходів забезпечення позову, то позивач припускає, що в такому випадку утруднить виконання рішення суду, оскільки може бути втрачено емоційний зв`язок з донькою через відсутність спілкування і поки буде винесене рішення суду мине значний проміжок часу .

Суд враховує, що згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.07.2023 у справі № 128/214/21 (провадження № 61-5401св23):«Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше,у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 , як на підставу своїх порушених прав, посилалася на те, що ОСОБА_2 свідомо перешкоджає йому у спілкуванні з дочкою, що на переконання позивача ОСОБА_1 може призвести до втрати безпосередніх емоційних контактів з дитиною, оскільки справа про усунення перешкод у спілкуванні та участі у вихованні дитини може нести тривалий характер та, як наслідок, до неможливості виконання рішення суду у справі.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення способів участі батьків у вихованні дитини, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на час розгляду справи проживає з матір`ю ОСОБА_2 .

У заяві про забезпечення позову, позивач просить зобов`язати відповідача шляхом визначення часу спілкування малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , за місцем проживання дитини в м. Вознесенськ, Миколаївської області, з моменту постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову та до набрання рішенням у справі законної сили:

- в адаптаційний період, а саме протягом січня та лютого 2025 p., починаючи з дати, дня, винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, проводити зустрічі один раз на тиждень не менше години у дошкільному закладі, який вона відвідує, у присутності психолога закладу та матері дитини;

- протягом наступних трьох місяців, починаючи з 01.03.2025 р. і до 31.05.2025 p., проводити зустрічі у робочі дні, а саме кожного вівторка та четверга, після закінчення, дошкільного навчального процесу, не менше години і не пізніше до 20 год. 00 хв. та у вихідні дні, а саме кожної першої та третьої суботи і неділі, не менше трьох годин із 09 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі, в присутності матері, за її бажанням, на нейтральній території в межах в м. Вознесенськ, Миколаївської області.

- починаючи з 01.06.2025 р. проводити зустрічі у робочі дні, а саме кожного вівторка та четверга, після закінчення, дошкільного навчального процесу, навчального процесу у школі, не менше години і ц| пізніше до 20 год. 00 хв. та у вихідні дні, а саме кожної першої та третьої суботи і неділі, починаючи із 09 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі, ночівля за бажанням дитини, із можливістю перебування дитини за місцем проживання батька, без присутності матері, та з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, а також з можливістю залишення дитини на ніч із суботи на неділю за бажанням дитини, на нейтральній території в межах в м. Вознесенськ, Миколаївської області.

- необмежене спілкування батька з дитиною телефоном та в режимі "он-лайн" з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ч. 10 ст. 150 ЦПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

Предметом позову у даній справі є визначення способів спілкуванні з малолітньою дочкою.

В заяві про забезпечення позову позивач фактично ставить питання про встановлення певного графіку спілкування з дитиною до моменту набрання сили рішенням у справі. Проте, встановлення такого графіку власне і є предметом спору у даній справі.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) у справі «Хант проти України» ЄСПЛ зазначив, що «між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що «при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення».

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, якій проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Поряд з цим, суд зважає на практику ЄСПЛ про те, що у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, а також на посилання заявника на те, що між сторонами справи склалися стосунки, які позбавляють можливості батька спілкуватися з дитиною, що може призвести до суттєвих складнощів при виконанні рішення у межах цієї справи.

У рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04.09.2018 ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить пропорушення статті 8 Конвенціїпро захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

Враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння підтриманню відносин та емоційного контакту особисто дитини і її батька, які виявилися розлученими, повинно переважати над бажанням інших осіб, зокрема матері дитини, обмежити або взагалі позбавити дитину від зустрічей з батьком, особливо з урахуванням відсутності передбачених законодавством підстав, які обмежують право на таке спілкування, а також враховуючи ту обставину, що їх зустрічі будуть сприяти убезпеченню від розриву сімейних зв`язків дитини і батька й ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Про можливість забезпечення позову у справах про визначення місця проживання дитини, адекватність і співмірність такого забезпечення шляхом зобов`язання одного із батьків надати другому можливість безперешкодного спілкування та побачення з дитиною протягом певного проміжку часу неодноразово вказував Верховний Суд у своїх рішеннях, наприклад, в ухвалі від 25.08.2020 у справах № 466/2317/20, у постановах від 25.11.2020 та від 15.08.2021 у справі № 760/1513/19 тощо.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, зміст якої зводиться до забезпечення його спілкування з дочкою.

Суд приходить до висновку, що зустрічі батька з дитиною в присутності матері та психолога будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків позивача з його малолітньою донькою ОСОБА_3 і ця обставина відповідатиме законним інтересам як батька, так і дитини, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про усунення перешкод в спілкування з дитиною та її вихованні.

За таких обставин зустрічі батька з дитиною за допомогою відеозв`язку, телефонного зв`язку будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків позивача з його малолітньою дочкою і ця обставина відповідатиме законним інтересам як батька, так і дитини, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про встановлення способів участі у вихованні дитини.

Проте, оцінюючи запропонований заявником графік його зустрічей з дитиною для спілкування, суд вважає достатнім для забезпечення заявленого ОСОБА_1 позову та підтримання зв`язків дитини з батьком буде визначення часу спілкування малолітньої дитини в присутності матері за місцем проживання дитини.

Крім того, у питанні графіку спілкування дитини і батька, як забезпечення позову необхідно звернути увагу на те, що суд вирішує лише питання необхідності вжити заходів забезпечення, які мають бути адекватними, співмірним, не є тотожним задоволенню зазначених позовних вимог, тимчасовими, до закінчення вирішення спору між сторонами або до скасування забезпечення, а тому суд не вирішує наперед можливий спір між батьками щодо участі батька у вихованні дитини.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у заяві про забезпечення позову доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, з наведених вище підстав.

На думку суду, на даному етапі таке спілкування дитини з позивачем сприятиме відновленню емоційного контакту та забезпеченню виконання рішення, яке може бути прийняте по суті спору.

При цьому, таке спілкування не порушуватиме прав відповідача та не призведе до негативних наслідків для останньої.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскарженів апеляційному порядку, зокрема, ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Вознесенської міської ради до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом визначення часу спілкування позивача ОСОБА_1 , з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, а саме :

- проводити зустрічі позивача ОСОБА_1 , з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на тиждень не менше години у дошкільному закладі, який вона відвідує, у присутності психолога закладу та матері дитини;

- необмежене спілкування батька з дитиною телефоном та в режимі "он-лайн" з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини після встановлення психологічного контакту, підтвердженого висновком психолога.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позовуне зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 11 ст. 153 ЦПК).

Повний текст ухвали виготовлений 30.01.2025 р.

СуддяО. В. Кривенко