Справа № 632/1204/24
провадження № 2/632/43/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"30" січня 2025 р. м. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючої судді Библіва С.В., за участю секретаря Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Златополі Лозівського району Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, щомісячно і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дочкою двадцятитрирічного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що дитина навчається на 1 курсі у Вищій школі логістики факультету менеджменту та логістики за спеціальністю Менеджмент з денною формою навчання на платній основі першого ступеня спеціалізації і тимчасово проживає в Республіці Польща, запланована дата закінчення навчання 30.09.2026 року. Позивачка не має змоги самостійно утримувати доньку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча в змозі її надавати. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Ухвалою судді від 02 серпня 2024 року провадження у даній справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням першого судового засідання на 10 вересня 2024 року, проведення якого було неодноразово відкладено і востаннє на 30 січня 2025 року.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому визнає позов частково та згоден сплачувати 1/6 частину заробітку (доходу) в рахунок аліментів, вказує, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання покладено на обох батьків, також відповідач має на утриманні матір пенсіонерку, якій виповнилося 86 років та має ряд хронічних захворювань.

Позивачкою у встановлений судом строк надано відповідь на відзив, відповідно до якої позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог до відповідача, вказуючи, що спільна з відповідачем дитина продовжує навчання. Позивачка сплатила за минулий рік за навчання та зазначає що ще два роки навчання і вони повинні бути оплачені, як і перебування в гуртожитку, переїзди та інші витрати, пов`язані з навчанням.Грошове забезпечення витрачається на оплату житла, продуктів харчування та інші речі першої необхідності. Відповідачем же не доведено обставини, на які він посилається.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково та просить їх задовольнити в розмірі 1/6 частки від його доходу.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб,які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу,у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.08.2006 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , її батьками вказані : ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 26 серпня 2009 року, шлюб між сторонами розірвано 04 серпня 2009 року за актовим записом № 30 (а.с.12).

На час розгляду справи ОСОБА_3 є студенткою Вищої школи логістики, денна форма навчання. Запланована дата закінчення навчання 30.09.2026 року (а.с.22).

Згідно довідки ВК Первомайської міської ради Харківської області від 06.05.2024 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу).

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Як слідує з доводів позову та доданих до нього документів ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання разом з матір`ю, навчається на денній формі на контрактній основі, а отже потребує матеріальної допомоги. Також, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки є особою працездатного віку та має дохід.

Враховуючи досліджені судом обставини справи, доводи позову та заперечення відповідача, з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, стану здоров`я відповідача, матеріального стану дитини, те, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як батька так і матері, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/6 частини всіх його доходів з часу подання позивачкою заяви і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою двадцятирічного віку. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення матеріальних потреб повнолітньої дитини, яка навчається, виходячи з доходу відповідача. У зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В іншій частині задоволенню не підлягають.

За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Разом із цим, відповідно до положень ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України,витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: (1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); (2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); (3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; (4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На виконання вимог ст. 134 ЦПК України представником позивачки разом з позовом подано попередній розрахунок витрат позивача на професійну правничу допомогу, а на підтвердження понесених витрат надано: договір про надання правничої допомоги від 17.07.2024 року, акт наданих послуг, квитанція від 17.07.2024 року, ордер на надання правничої допомоги (а.с.37,38,39,40).

Суд зазначає, що за приписами статті 137 ЦПК України, статтей 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судовими витратами на професійну правничу допомогу, які

підлягають компенсації, є: гонорар адвоката за представництво в суді; послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; витрати на збір доказів; вартість послуг помічника адвоката; витрати на прибуття до суду та очікування судового засідання (постанова ВП ВС від 18.01.2024 у справі № 9901/459/21); інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором.

За правовим висновком ВП ВС, що викладений у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v.Ukraine), заява № 19336/04).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд, виходячи з положень ст. 137 ЦПК, враховуючи клопотання відповідача про відмову у задоволенні витрат на правничу допомогу, з огляду на перелік послуг, що був наданий адвокатом позивачці у цій справі, час, витрачений адвокатом на надання послуг, категорію та складність справи (стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, наявність усталеної судової практики з розгляду подібних справ, суд приходить до висновку, що заявлені представником позивача вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. є завищеними та підлягають частковому задоволенню у розмірі 1500,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 15, 13, 81,134,137, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст.182, 199-200 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 на час її навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 25 липня 2024 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот ) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: С. В. Библів