Провадження №: 2/336/657/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Запоріжжя 28 січня 2025 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Зарютіна П.В., при секретарі Бублій Є.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди,-
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , вказавши, що відповідач 24.12.2023 року о 21.35, керуючи автомобілем Skoda реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті вул. Сікорського та вул. Тульської в м. Запоріжжя скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу на праві власності, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, завдано матеріальних збитків.
Ухвалою суду від 22.10.2024 відкрито провадження і справа призначена до розгляду спрощеного позовного порядку з повідомленням сторін.
Отже, вищевказана справа була призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, сторони у судове засідання не явилися.
При цьому, сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи.
У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
ОСОБА_1 є власником автомобілю Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. З тексту постанови вбачається, що24.12.2023 року о 21.35, керуючи автомобілем Skoda реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті вул. Сікорського та вул. Тульської в м. Запоріжжя рухаючись по другорядній дорозі, всупереч п. 16.11 ПДР України, не надав переваги в русі автомобілю Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення.
Згідно висновку експерта № 22 від 08.03.2024 року, складеного експертом ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 202466,60 гривень.
Вартість проведення експертизи склала 4500 гривень.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Оскільки у відповідності до положень ст. 82 ч. 4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, тож факт порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, яке мало своїм наслідком дорожньо-транспортну пригоду, під час якої було пошкоджено автомобіль позивача, доказуванню не підлягає.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтями 1187, 1194 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень статей 23, 1167, 1168 ЦК України, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача привело до негативних наслідків, а саме транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було пошкоджено. Внаслідок ДТП позивач на довгий час залишився без транспортного засобу, який використовував він та його родина, що ускладнило йому нормальний спосіб життя. Крім того, визначаючи розмір моральної шкоди, судом також враховується, що після ДТП відповідач не вжив заходів до відшкодування завданої ним шкоди, а тому позивач зазнав моральних страждань.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд керується наступним.
Статтею 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Стаття 137 ЦПК України вказує, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Також з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 283 ЦПК України, -
Задовольнити частково вищевказаний позов.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 5000 гривень (п`ять тисяч гривень).
Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:
Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до суду апеляційної інстанції через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження : якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін