Справа № 712/8006/24
Провадження № 2/712/379/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року Соснівським районним судом м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Пироженко В.Д.

при секретарі - Каплі А.С

за участі позивача ОСОБА_1

за участі представника позивача адвоката Демиденко М.В.

за участі представника третьої особи Молчанович Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Черкаської міської ради, орган опіки та піклування Черкаської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про позбавлення батьківських прав.

В обгрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 24.0.2010 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20.06.2024 року шлюб між сторонами розірвано Придніпровським районним судом м. Черкаси. Неповнолітній син ОСОБА_4 зареєстрований та фактично проживає разом з батьком по АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, належить ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 - мати неповнолітнього ОСОБА_3 участі у вихованні, освітньому процесі сина не приймає на протязі тривалого часу. Батьківські збори не відвідує, з класним керівником не спілкується і не цікавиться навчанням сина, тобто самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків.

Батько займається вихованням та навчанням сина, відвідує батьківські збори, контактує з класним керівником. Ним створені для сина належні умови проживання, має з сином дружні стосунки, утримує сина на належному рівні та забезпечує усім необхідним.

З 2022 року по теперішній час, відповідачка не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступ до культурних та інших духовних цінностей. Відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, не відвідує його, не цікавиться його здоров`ям та життям, морально та матеріально не підтримує сина, не відвідує його вдома.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_6 стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.07.2024 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в загальному порядку з проведенням підготовчого засідання.

Відповідачу надано термін на надання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у визначений судом строк відзив на позовну заяву не подала.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.11.2024 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоч належним чином повідомлена про час та місце слухання справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача зазначивши, що підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, орган опіки та піклування не вбачає.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява N 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Судом встановлено, що 24.06.2010 року між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 590.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 .

20.06.2024 року шлюб між сторонами розірвано Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Неповнолітній син ОСОБА_4 зареєстрований та фактично проживає разом з батьком по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/006774548.

Дане домоволодіння, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, належить ОСОБА_1 , батькові позивача.

Позивач зазначає, що відповідачка ОСОБА_2 з 2022 року не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не відвідує його та не цікавиться його здоров`ям.

В матеріалах справи мається довідка Черкаської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 10 Черкаської міської ради № 259 від 14.06.2024 року про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно навчається в 9-А класі школи. Вихованням та навчанням сина займається його батько ОСОБА_1 . Батько відвідує батьківські збори, контролює його освітній процес, контактує з класним керівником. Мати ОСОБА_2 участі у виховання та навчанні сина не приймає, батьківські збори не відвідує, з класним керівником не спілкується і не цікавиться навчанням сина. Зі слів класного керівника мати останній раз була присутня на батьківських зборах в 2022 році.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.08.2024 року було зобов`язано орган опіки та піклування Черкаської міської ради підготувати на надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Згідно висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради № 16343-01-21 від 04.11.2024 року виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 .

У висновку зазначено, що на засіданні Комісії 04.09.2024 року неповнолітній ОСОБА_4 повідомив, що проживає з батьком, але підтримує стосунки з матір`ю. Неповнолітній був засмучений та повідомив, що не підтримує рішення батька.

03.09.2024 року ОСОБА_2 була відвідана працівниками служби у справах дітей під час проведення рейду. Мати категорично відмовилася від спілкування, була засмучена та плакала.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом було ухвалено в судовому засіданні допитати неповнолітнього ОСОБА_3 .

В судовому засіданні, в присутності психолога Гойдало С.А. з інклюзивно - ресурсного центру Черкаської міської ради, неповнолітній ОСОБА_8 пояснив, що спілкується з матір`ю, але дуже рідко. Коли він хворіє, мати не приходить. Він живе весь час із батьком. Останній раз бачив матір десь 1-2 місяці тому, вона приходила та просила гроші у батька.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява N 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України").

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Позивач, в підтвердження невиконання відповідачкою своїх материнських обов`язків, надав суду акт опитування сусідів від 15.09.2024 року про те, що ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_2 . Мешкає в будинку покійних батьків. Дитину з нею ніколи не бачили. Веде аморальний спосіб життя, не працює, є борги по комунальним послугам. З сусідами не спілкується.

Суд критично оцінює надані суду докази позивачем, постільки акт опитування сусідів носить суб`єктивний характер і не може бути належним доказом того, що відповідачка не виконує своїх батьківських прав.

Як вбачається з матеріалів справи (довідки школи № 10), відповідачка ОСОБА_2 , зі слів класного керівника, останній раз була присутня на батьківських зборах в 2022 році, тобто до моменту розлучення сторін.

Посилання позивача на той факт, що відповідачка зловживає спиртними напоями, ніякими доказами не підтверджено, а тому не може бути взято судом до уваги.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку наданим сторонами доказам, суд дійшов висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідачки батьківських прав, відсутні, а позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Керуючись ст. 6, 10, 12, 13, 81, 83, 89, 263-265, 268, 352 ЦПК України, ст. 164, 165, 180, 181, 191 Сімейного кодексу України, ППВС України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Черкаської міської ради, орган опіки та піклування Черкаської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , прож. АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради 9м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 .)

Повний текст рішення складений 31.01.2025