Справа № 635/6550/24
Провадження № 2/635/1998/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року, смт Покотилівка, Харківського району, Харківської області,

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Даниленко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Загайко Г.Я.,

представника позивача Пацурковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Пацурковської Олени Миколаївни звернулася до суду з позовом до Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності частини житлового будинку АДРЕСА_1 : літ. «А-1» загальною площею 66,50 кв.м., житловою площею 39,40 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 27,10 кв.м., з прибудовами літ. «А1-1», ганком літ. «а1», погрібом літ. «а2», та наступними надвірними будівлями та спорудами: сараєм літ. «Б», душем літ. «В», вбиральнею літ. «У», огорожею № 1-3, колодязем літ. «к», колонкою літ. «к1», за набувальною давністю. Судові витрати просила залишити за позивачем.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона зареєстрована з 19.12.1964 та фактично мешкає з народження в приватному будинку, який збудований її батьком, а саме: житловому будинку АДРЕСА_1 . Будинок введено в експлуатацію на підставі акту, затвердженого протоколом № 21 від 30.09.1964.

За позивачкою зареєстровано право власності на 1/4 частину домоволодіння, а на 3/4 частини домоволодіння право власності оформлено за її сестрою - ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-3143 від 28.09.1983, яка фактично в будинку не проживає з 09.09.1970.

ОСОБА_2 фактично проживала з 1974-1975 років в м. Мінськ Республіки Білорусь, куди виїхала за розподіленням після закінчення інституту. Там і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ). Однак, оскільки позивач із ОСОБА_2 не спілкувалася, то про смерть сестри дізналася у 2024 році.

Після отримання інформації з Виробниче-комерційного підприємства «Служба замовника» від 26.02.2024, позивач дізналася про те, що частин домоволодіння оформлено за гр. ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину р/№ 1-3143 від 28.09.1983 р.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину 3/4 частин житлового будинку ніхто не прийняв, з приводу прав на належну 3/4 частину будинку ніхто не звертався.

Позивач з 27.09.1982 (після смерті матері) по даний час (тобто, більше 40 років) добросовісно, відкрито, особисто та безперервно проживає та зареєстрована у даному будинку, що підтверджується відповідною відміткою в паспорті та копією домової книги. Це її єдине житло, вона добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується усім будинком, а не лише частини, доглядає за ним та утримує його, обробляє земельну ділянку під будинком, здійснює поточний та капітальний ремонти, сплачує рахунки за комунальні послуги, оскільки особові рахунки відкрито на її ім`я, відвідує лікарню за місцем проживання та перебуває в ній на обліку.

Зазначене підтверджується, у т.ч., домовою книгою, відкриттям особових рахунків для сплати житлово-комунальних послуг на її ім`я, квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг, які нею оплачено, квитанціями про сплату земельного податку, тощо. На усі будівельно-ремонтні роботи та оплату комунальних послуг витрачались лише особисті кошти Позивача. Давнісне володіння є безперервним, оскільки воно не втрачалося Позивачем протягом усього строку.

Оскільки, починаючи з 27.09.1982 (після смерті матері) та по теперішній час позивач фактично добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном 3/4 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і продовжує відкрито та безперервно ним володіти та користуватись, утримувати його, позивач вважає, що набула права власності на 3/4 вказаного будинку на підставі ст. 344 ЦК України. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач добросовісно, безперервно користується житловим будинком, просить суд визнати право власності на це майно за набувальною давністю.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.09.2024 підготовче провадження закрито. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судове засідання з`явився представник позивача. Позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, засобами електронного зв`язку надав заяву про розгляд справи без участі, проти задоволення позову не заперечував.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 зареєстрована з 19.12.1964 у приватному будинку, який збудований її батьком, а саме: житловому будинку АДРЕСА_1 . Будинок було введено в експлуатацію на підставі акту, затвердженого протоколом № 21 від 30.09.1964 про закінчення будівництва та введення в експлуатацію.

Відповідно до інформації з Виробниче-комерційного підприємства «Служба замовника» від 26.02.2024 р., за Позивачкою зареєстровано частину домоволодіння, а на частин домоволодіння оформлено право власності за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-3143 від 28.09.1983 р.

Згідно архівних реєстраційних матеріалів КП «ХРБТІ» станом на 31.12.2012 р. право приватної власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано наступним чином:

В цілому було зареєстровано за гр. ОСОБА_3 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, р/№2865, від 17.06.1958 р., посвідченого Мереф`янською державною нотаріальною конторою. В подальшому право власності на недобудований будинок готовністю 60 % переходить до гр. ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, р/№ 2444 від 12.06.1962 р. Будинок добудовано та прийнято до експлуатації по акту, затвердженому рішенням Мереф`янської міської ради 321 від 30.09.1964 р. на ОСОБА_4 .

До гр. ОСОБА_5 переходить право власності на частин житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності р/№ 1-2739 від 30.08.1980 р. (1/2 частина) та дублікату свідоцтва про право на спадщину р/№1-2644 від 09.08.1983 р. (1/4 частина) та до гр. ОСОБА_6 частина на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину р/№1-2644 від 09.08.1983 р.

Після смерті ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 27.09.1982 р.) спадщину оформила гр. ОСОБА_2 на частин житлового будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину р/№ 1-3143 від 28.09.1983 р.

Згідно копії домової книги, ОСОБА_2 виписана з будинку, запис та штамп про виписку від 09.09.1970 р. Померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Після смерті ОСОБА_2 спадщину частин житлового будинку ніхто не прийняв, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 24.08.2023 р.

Позивач з 27.09.1982 р. (після смерті матері) по даний час (тобто, більше ніж 40 років) добросовісно, відкрито, особисто та безперервно проживає та зареєстрована у даному будинку, що підтверджується відповідною відміткою в паспорті та копією домової книги. Це її єдине житло, вона добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується усім будинком, а не лише частини, доглядає за ним та утримує його, обробляє земельну ділянку під будинком, здійснює поточний та капітальний ремонти, сплачує рахунки за комунальні послуги, оскільки особові рахунки відкрито на її ім`я, відвідує лікарню за місцем проживання та перебуває в ній на обліку. Зазначене підтверджується, у т.ч., домовою книгою, відкриттям особових рахунків для сплати житлово-комунальних послуг на її ім`я, квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг, які нею оплачено, квитанціями про сплату земельного податку. Від дня смерті ОСОБА_2 ніхто до Позивача з приводу прав на належну частину будинку не звертався. Позивач мешкає у всьому житловому будинку АДРЕСА_1 , утримує та підтримує його останні 42 роки. Давнісне володіння є безперервним, оскільки воно не втрачалося Позивачем протягом усього строку.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 41 Конституції України, стаття 328 ЦК України зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У пунктах 5, 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" (далі Постанова Пленуму № 5) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних прав роз`яснив, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму № 5, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження

майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України).

Визнаючи поняття «умови набуття права власності на чужі речі», Верховний Суд в Постанові від 04.07.2018 р., по справі № 201/12550/16-ц, визначив, що: «Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності».

Таким чином, позивач повинен довести: законність об`єкта володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Згідно п. 11 Постанови Пленуму № 5, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Згідно п. 13 Постанови Пленуму № 5, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Оскільки позивачу, окрім імені попередньої власниці, що померла та її попереднього місця проживання (м. Мінськ, Республіка Білорусь) будь-які інші дані не відомі, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму № 5, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, починаючи з 27.09.1982 р. та по теперішній час позивач фактично добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном 3/4 будинку за адресою: АДРЕСА_1 і продовжує відкрито та безперервно ним володіти та користуватись, утримувати його, позивач набула права власності на 3/4 вказаного будинку на підставі ст. 344 ЦК України.

Аналізуючи зібрані по справі докази у світлі наведених правових норм та встановлених судом обставин, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 322, 328, 344 Цивільного кодексу України, ст.ст.7,8,9-13, 141, 177, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) право власності на 3/4 частин житлового будинку АДРЕСА_1 літ. «А-1» загальною площею 66,50 кв.м., житловою площею 39,40 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 27,10 кв.м., з прибудовами літ. «А1-1», ганком літ. «а1», погрібом літ. «а2», та наступними надвірними будівлями та спорудами: сараєм літ. «Б», душем літ. «В», вбиральнею літ. «У», огорожею № 1-3, колодязем літ. «к», колонкою літ. «к1» за набувальною давністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Представник позивача: ОСОБА_7 , РНОКПП, адреса для листування: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Мереф`янська міська рада Харківського району Харківської області, , юридична та фактична адреса: 62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська, 213.

Суддя Т.П. Даниленко