Номер апеляційного провадження 22-ц/824/4233/2025
Головуючий у суді першої інстанції О.В.Гаврилова
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

22 січня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О. І.

секретар судового засідання: Комар Л.А.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне підприємтсво «Дирекція з капітального

будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Комунального підприємтсва «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція», подану представником Доличем Олександром Володимировичем

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року, ухваленеу складі судді Гаврилової О.В. в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва,

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» (далі - КП «Київбудреконструкція»), про визнання незаконним наказу № 30-К від 17 травня 2022 року в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 , поновлення дії трудового договору, поновлення на роботі і на посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ директора КП «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» № 30-К від 17 травня 2022 року в частині призупинення дії трудового контракту з ОСОБА_1 ;

- зобов`язати КП «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» поновити дію трудового договору з ОСОБА_1 та поновити ОСОБА_1 на посаді провідного інженера (по кадрах) КП «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція»;

- стягнути з КП «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 травня 2022 року до дня поновлення на роботі за рішенням суду.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач з 10 червня 2016 року працює на посаді провідного інженера (по кадрах) КП «Київбудреконструкція». З 16 березня 2022 року наказом № 7 від 15 березня 2022 року на підприємстві було встановлено початок простою, відповідно позивач відвідувала робоче місце не на постійній основі, при цьому підприємство працювало та здійснювало свою господарську діяльність без призупинення. З 17 травня 2022 року з позивачем було призупинено дію трудового договору без будь-яких пояснень та без ознайомлення з відповідним наказом. Позивач зазначає, що весь цей час вона не могла потрапити на територію підприємства та на робоче місце, чекала будь-якого повідомлення або інформації щодо виходу на роботу. Також вказує, що деякі співробітники постійно в штатному режимі ходили на роботу та виконували свої обов`язки, а інші, як позивач, очікували повідомлення. Також позивач вказує, що її не ознайомлено з наказом, не надіслано засобами зв`язку, не доведено його детального змісту. Позивач зазначає, що про своє порушене право вона дізналась випадково, фотокопію наказу побачила лише у червні 2023 року, однак копії наказу не має. На неодноразові усні та письмові запити та звернення позивача про надання копії наказу для ознайомлення та інших супутніх документів про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 , відповідач жодним чином не реагував. Позивач вважає, що право роботодавця на призупинення трудового договору не є абсолютним. Головною умовою призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її. Позивач зауважує, що наказ № 30-к від 17 травня 2022 року не містить посилання на підстави, що виключають можливість обом сторонам трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором чи на обставин, які перешкоджають виконанню трудового договору обома його сторонами. Посилаючись на відсутність об`єктивних причин та визначених законом підстав для призупинення дії трудового договору, позивач вважає наказ №30-К від 17 травня 2022 року «Про призупинення дії трудових договорів» незаконним в частині, що стосується безпосередньо ОСОБА_1 . На думку позивача, у зв`язку з наявністю самого факту вимушеного прогулу з вини відповідача, відсутність виплати заробітної плати, наявна підстава для задоволення вимог про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів. Зазначає, що оскаржуваний наказ не містить посилання на підстави, що виключають можливість трудових відносин, виконання обов`язків, передбачених трудовим договором чи на обставин, які перешкоджають виконанню трудового договору обома його сторонами. Також зазначає, що керівництво підприємства, знаючи про незаконність своїх дій та порушення законних прав та інтересів позивача не поновило дії трудового договору, крім того за весь час роботи позивача на підприємстві не було зафіксовано жодних фактів про неналежне виконання позивачем службових обов`язків, порушення дисципліни тощо, та з часу видання наказу про призупинення дії трудових відносин і по теперішній час не існувало обставин, які виключали можливість трудових відносин виконання обов`язків, передбачених трудовим договором. Крім того, позивач оцінює дії відповідача як дискримінаційні. ОСОБА_1 стверджує, що роботи на об`єктах відповідача не зупинялись, постійно здійснювалися заходи щодо технічного нагляду за роботами по реконструкції/модернізації ліфтів, про що свідчить Програма економічного і соціального розвитку м. Києва на 2021-2023 роки. Господарська діяльність підприємства не припинялась ні на один день після видання наказу про призупинення дії трудового договору, відповідач відновив значну частину трудових договорів з працівниками, з якими вони були призупинені, приймав на роботу нових працівників. З огляду на дію карантину через COVID-19 та воєнний стан, позивач вважає, що звернулася до суду у трудовому спорі у строки, передбачені чинним законодавством.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.08.2024 позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» про визнання незаконним наказу № 30-К від 17 травня 2022 року в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 , поновлення дії трудового договору, поновлення на роботі та на посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» № 30-К від 17 травня 2022 року в частині призупинення дії трудового контракту з провідним інженером (по кадрах) ОСОБА_1 .

Зобов`язано Комунальне підприємство «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» поновити дію трудового договору з провідним інженером (по кадрах) ОСОБА_1 .

Стягнуто з Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 328 144,18 грн, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів при її виплаті.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Комунальним підприємством «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція», через свого представника Долича О.В., подано апеляційну скаргу. Апелянт зазначає, що рішення суду є необгрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а отже підлягає скасуванню.

Зауважуэ, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої істанції не враховано підстави винесення відповідачем наказу № 30-к від 17.05.2022.

На думку апелянта позивачем подано позовну заяву з порушенням строку звернення до суду, передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України, а тому судом безпідставно порушено провадження у справі. З матеріалів справи вбачається, що позивачу з листопада 2022 року було достовірно відомо про зупинення трудових відносин з ним відповідно до наказу № 32-к від 30.05.2022. Так, позивач, з червня 2022 року не з`являлась на робочому місці, не виконувала завдань та доручень керівництва КП «Київбудреконструкція», а саме позивач є скорочена згідно наказу відповідача від 27.04.2024 № 6 «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису».

ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача вже після наказу про скорочення та отримання повного розрахунку з боку відповідача.

Суд не надав оцінку тому, що позивач ніколи не працювала у відповідача за основним місцем роботи, а була виключно сумісником. Основне місце роботи позивача Київський зоологічний парк загальнодержавного значення.

Призупинення трудового договору здійснено з належними для цього підставами, у відповідності до чинного законодавства України з врахуванням особливостей організації трудових відносин в умовах воєнного стану, в межах наданих повноважень директору підприємства відповідно до контракту та статуту підприємства.

Окрім того, справа мала срозглядатися в загальному порядку з обов`язковим викликом сторін.

Судом невірно розраховано суму середнього заробітку, оскільки позивач перебувала в лютому 2022 року на лікарняному з 01.02.2022 по 04.02.2022 та з 05.02.2022 по 09.02.2022.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що нею додержані всі вимоги щодо звернення з позовом до суду у визначений законом строк, а в свою чергу рішення місцевого суду є законним та аргументованим.

Приймаючи рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику всторін, суддя Дніпровського районного суду м. Києвка діяв у повній відповідності до норм п. 2 ч. 4 ст. 19 та п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник КП «Київбудреконструкція», адвокат Долич О.В. апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник позивача - адвокат Зельдич В.Р. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду законним та обгрунтованим.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у відповідності до вимог закону.

Враховуючи те, що позивач повідомлялась про розгляд справи апеляційним судом, беручи до уваги ч. 2 ст. 372 ЦПК, відповідно до якої неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника КП «Київбудреконструкція» - адвоката Долича О.В., пояснення представника позивача - адвоката Зельдич В.Р., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частково задовольняючи позовні вимоги, судом взято до уваги, що у наказі КП «Київбудреконструкція» № 30-к від 17 травня 2022 року зазначено, що він прийнятий на підставі статті 13 Закону України від 15 березня 2022 року № 2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Суд зауважив, що положеннями ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року № 2136-IX(у редакції, чинній на час винесення наказу КП «Київбудреконструкція» № 30-к від 17 травня 2022 року) надано право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам. Разом з тим таке право роботодавця настає за певних умов. Такими умовами призупинення трудового договору з працівником є неможливість через збройну агресію роботодавцем надати роботу, а працівником виконувати її. Суд дійшов висновку, що відповідачем не надано і в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування обставин, передбачених ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року № 2136-IX, для призупинення дії трудового договору, а саме - неможливість надати позивачу роботу на підприємстві. Відповідачем не доведено відсутність необхідних для виконання роботи позивачем виробничих, організаційних, технічних можливостей. Так само відповідач не довів неможливість переведення позивача, як працівника, на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці. Відповідач на момент розгляду справи суду не надав доказів припинення повністю господарської діяльності підприємства, відсутність фінансування, неможливість забезпечення роботою працівників.

Колегія суддів із таким висновком суду погоджується та зазначає наступне.

Як встановлено судом, позивач працює на посаді провідного інженера по кадрах КП «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» з червня 2016 року.

Наказом КП «Київбудреконструкція» № 7 від 15 березня 2022 року «Щодо організації роботи підприємства під час воєнного стану» встановлено початок простою з 16 березня 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану для працівників згідно з додатком (п.1). Вказано, що час простою працівникам (крім кур`єра), зазначеним у додатку до цього наказу, проводиться в розмірі дві третіх посадового окладу, встановленого наказом від 31 грудня 2021 року № 49 «Про введення в дію штатного розпису підприємства з 01 січня 2022 року», кур`єру - дві третіх мінімальної зарплати (п. 2). Припинено з 16 березня 2022 року дію наказів про оплату праці щодо встановлення працівникам підприємства надбавки до посадового окладу за інтенсивність праці та особливий характер роботи, надбавки за ведення військового обліку військовозобов`язаних провідному інженеру по кадрах ОСОБА_1 (п. 3) (а.с. 90).

Наказом КП «Київбудреконструкція» № 30-к від 17 травня 2022 року «Про призупинення дії трудових договорів» призупинено дію трудових договорів згідно з Додатком № 1 з 17 травня 2022 року до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану (п. 1). Головному бухгалтеру ОСОБА_3 на час призупинення дії трудових договорів доручено фіксувати можливий розмір заробітної плати та розмір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який підлягав би виплаті із сум заробітної плати та компенсаційних виплат (п. 2). Згідно з п. 3 цього наказу відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудових договорів у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Цей наказ втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану (п. 6). (а.с. 91)

У наказі КП «Київбудреконструкція» № 30-к від 17 травня 2022 року зазначено, що він прийнятий на підставі статті 13 Закону України від 15 березня 2022 року № 2136-IX«Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

За змістом Додатку № 1 до наказу № 30-к від 17 травня 2022 року дію трудових договорів призупинено, зокрема, з провідним інженером (по кадрах) ОСОБА_1 , провідним інженером ОСОБА_4 , провідним інженером ОСОБА_5 та іншими працівниками (а.с. 91).

Наказом Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 31 січня 2023 року № 06-ОД «Про реконструкцію та модернізацію ліфтового господарства у житловому фонді міста Києва у 2023 році» затверджено перелік об`єктів ліфтового господарства по яких у 2022 році виконано роботи, але не здійснено, оплату та перелік об`єктів ліфтового господарства для здійснення реконструкції та модернізації у житловому фонді міста Києва у 2023 році, що додаються (п. 1); визначено КП «Київбудреконструкція» замовником робіт, зазначених у пункті 1 цього наказу (п. 2). (а.с. 92-98)

Листом від 20 грудня 2022 року № 247/2-792 КП «Київбудреконструкція» повідомило Департамент житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про те, що станом на 20 грудня 2022 року заборгованість з виплати заробітної плати відсутня. Заборгованість з виплати компенсації невикористаної відпустки становить 200 685,31 грн (а.с. 99).

Наказом КП «Київбудреконструкція» № 42-к від 29 липня 2022 року «Про поновлення дії трудового договору» поновлено дію трудового договору з ОСОБА_4 , провідним інженером виробничо-технічного відділу, з посадовим окладом згідно штатного розпису з 01 серпня 2022 року (а.с. 100).

Наказом КП «Київбудреконструкція» № 43-к від 05 серпня 2022 року «Про поновлення дії трудового договору» поновлено дію трудового договору з ОСОБА_5 , провідним інженером виробничо-технічного відділу, з посадовим окладом згідно штатного розпису з 08 серпня 2022 року (а.с. 101).

Наказом КП «Київбудреконструкція» № 48-к від 06 вересня 2022 року «Про прийняття на роботу» прийнято ОСОБА_6 на посаду головного бухгалтера, з 07 вересня 2022 року за основним місцем роботи з 2/3 посадового окладу згідно штатного розпису (а.с. 102).

Наказом КП «Київбудреконструкція» № 50-к від 07 листопада 2022 року «Про прийняття на роботу» прийнято ОСОБА_7 на посаду начальника відділу організації та проведення закупівель, з 08 листопада 2022 року за сумісництвом на умовах неповного робочого дня з оплатою в розмірі 40% від посадового окладу начальника відділу організації та проведення закупівель згідно з штатним розписом (а.с. 103).

Наявні в матеріалах справи копії наказів № 42-к від 29 липня 2022 року, № 43-к від 05 серпня 2022 року, № 48-к від 06 вересня 2022 року не містять підписів директора підприємства, та копії цих наказів, а також наказу № 50-к від 07 листопада 2022 року не завірені належним чином.

Рішенням Київської міської ради ІІ сесії IX скликання від 23 березня 2023 року № 6255/6296 «Про внесення змін до Програми економічного і соціального розвитку м. Києва на 2021-2023 роки» внесено зміни до Програми економічного і соціального розвитку м. Києва на 2021-2023 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради від 24 грудня 2020 року № 23/23 (у редакції рішення Київської міської ради від 09 грудня 2021 року № 3703/3744), зокрема додаток 11 «Розподіл асигнувань у 2023 році на фінансування капітальних видатків за напрямами використання бюджетних коштів» (у редакції рішення Київської міської ради від 09 лютого 2023 року № 5971/6012) викладено в новій редакції. Нова редакції додатку 11 «Розподіл асигнувань у 2023 році на фінансування капітальних видатків за напрямами використання бюджетних коштів» передбачає обсяг фінансування КП «Київбудреконструкція» у розмірі 756 721,129 грн, 2 000,00 грн (а.с. 105-111).

Відповідно до довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-7 за період роботи з 2016 року по 2023 рік (а.с. 132-133) та довідки-виписки з електронного кабінету Пенсійного фонду про заробітну плату за період роботи з 2021 року по 2023 рік (а.с. 142-143) заробітна плата ОСОБА_1 за січень 2022 року склала 11 388,00 грн; лютий 2022 року - 9 976,80 грн; березень 2022 року - 7 936,91 грн; квітень 2022 року - 5 061,00 грн.

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України.

Разом з тим відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конситуції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і станом на день розгляду справи правовий режим воєнного стану діє на всій території України.

Статтею 1 Закону України від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до підпункту 5 п. 1 ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

За змістом ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (в редакції, яка діяла станом на травень 2022 року), призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі №149/1089/22 викладено правовий висновок щодо застосування статті 13 Закону № 2136-ІХ та зазначено, що наведена спеціальна норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою. Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливе.

Вказана правова позиція була підтримана Верховним Судом і у постанові від 15 вересня 2023 року у справі № 161/7449/22, від 31 січня 2024 року у справі № 161/8196/22, від 14 лютого 2024 року у справі № 201791/23, від 22 травня 2024 року у справі №755/10764/22 та інших.

В порядку ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наведених обставин справи вбачається, що сторони перебували у трудових відносинах з 10 червня 2016 року. Наказом від 17 травня 2022 року відповідач призупинив дію трудового договору з рядом працівників, в тому числі і з позивачем у справі. Як на підставу для призупинення дії трудового договору з позивачем, відповідач в оскаржуваному наказі посилався виключно на введення в Україні воєнного стану. Однак обставин неможливості забезпечити позивача роботою відповідач не довів, як і недоведеними залишились обставини, що позивач не могла або ухилялася від виконання своїх трудових обов`язків.

За встановленими судами обставинами, як на час видачі оспорюваного наказу про призупинення дії трудового договору, так і на час розгляду справи, відповідач здійснював свою діяльність. Трудові відносини відповідач призупинив вибірково з окремими працівниками, а не з усіма працівниками. Принцип такої вибірковості відповідач не обґрунтував.

За встановлених обставин, саме по собі погіршення фінансового стану підприємства, на яке посилається представник відповідача, не є тією обставиною, яка надає роботодавцю право вибірково призупиняти трудові договори з окремими працівниками на підставі статті 13 Закону № 2136-ІХ.

Отже, роботодавець КП «Київбудреконструкція» не довів, що у зв`язку із збройною агресією РФ проти України він був позбавлений можливості надати позивачу роботу за укладеним із нею трудовим договором, а остання не мала змоги виконувати свої трудові обов`язки.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що призупинення дії трудового договору з позивачем є незаконним, оскільки обставин неможливості відповідача у зв`язку з військовою агресією проти України надати позивачу роботу, а останній її виконувати не встановлено й доводи апеляційної скарги КП «Київбудреконструкція» цього не спростовують.

Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час призупинення дії трудового договору.

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У КЗпП України відсутня норма права, яка б у цій ситуації регулювала питання виплати середнього заробітку за час незаконного призупинення дії трудового договору, так як це не є ні простоєм, ні звільненням працівника.

Водночас ч. 9 ст. 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з ч. 2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Враховуючи, що незаконні дії відповідача позбавили позивача можливості працювати та призвели до порушення його конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин норму частини другої статті 235 КЗпП України, яка регулює подібні за змістом відносини, та поклав на відповідача обов`язок відшкодувати позивачу середній заробіток за час його перебування у вимушеному прогулі. Такий висновок суду узгоджується з висновком, викладеним Верховним Судом у постановах від 21 червня 2023 року в справі № 149/1089/22, від 31 січня 2024 року в справі № 161/8196/22, від 27 березня 2024 року № 753/12518/22, від 22 травня 2024 року у справі № 755/10764/22.

Згідно п.1 розділу 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.

Відповідно до абз. 3, 4, 7 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі за текстом - Порядок), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

За приписами абз. 2, 3, 5 пункту 4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Згідно довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-7 за період роботи з 2016 року по 2023 рік, заробітна плата ОСОБА_1 за січень 2022 року склала 11 388,00 грн; лютий 2022 року - 9 976,80 грн (а.с.132-133). Вказані обставини також підтверджені довідкою-випискою з електронного кабінету Пенсійного фонду про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 2021 року по 2023 рік (а.с. 142-143).

Отже заробітна плата ОСОБА_1 за січень та лютий 2022 року складає 21 364,80 грн (11 388,00 грн + 9 976,80 грн). Загальна кількість робочих днів у січні 2022 року - 19 днів, у лютому 2022 року - 20 днів. Разом - 39 робочих днів. Середня заробітна плата за один робочий день складає 547,82 грн (21 364,80/39). Вимушений прогул складає 599 днів за період з 17 травня 2022 року (день призупинення дії трудового договору) до 30 серпня 2024 року (день ухвалення рішення суду).

Враховуючи строк вимушеного прогулу 599 робочих днів, сума середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 17 травня 2022 року по 30 серпня 2024 року становить 328 144,18 грн (599днів*547,82 грн/день) з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів при її виплаті.

Таким чином з урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, суд першої інстанції здійснив вірний розрахунок середнього заробітку позивача, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення в цій частині. До того ж визначений судом першої інстанції розмір середнього заробітку не спростований стороною відповідача в доводах апеляційної скарги.

Відповідач в апеляційній скарзі наголошує на порушенні позивачем строків звернення до суду визначених положеннями КЗпП України.

Суд першої інстанції вважав, що тримісячний строк, передбачений ст. 233 КЗпП, не був пропущений позивачем, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом у будь-якій формі та докази вручення позивачу копії зазначеного наказу. Відповідачем не надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили про ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом у будь-який спосіб, вручення їй копії наказу. Такі докази не додано апелянтом і до апеляційної скарги.

Окрім того Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» КЗпП України доповнено главою XIX Прикінцеві положення такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2023 року у справі № 947/8885/21 (провадження № 61-7480сво22) дійшов висновку, що запровадження на всій території України карантину законодавець визначив безумовною правовою підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Постановою КМ України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Надалі постановами КМ України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений з 30 червня 2023 року на підставі постанови КМ України від 27 червня 2023 року № 651.

Таким чином позивач не пропустила строк, визначений статтею 233 КЗпП України, на звернення до суду з цим позовом.

Хибною є також і думка апелянта, що ухвала від 23.09.2023 Дніпровського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі та подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на його думку порушує його право та є незаконною.

В ЦПК України передбачено чіткий перелік справ, які суд може розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (п. 1,2,3,4 ч. 4 ст. 19 та пункти 1,2,3 ч. 1 та ч. 2 ст. 274 ЦПК).

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 19 ЦПК України: Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ, що виникають з трудових відносин.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України: У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Ніяких обмежень стосовно сум позову при розгляді трудових спорів в порядку спрощеного позовного провадження законодавством не встановлено. А крім того, позивач у позові не зазначила конкретну суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яку просила стягнути з відповідача.

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК Українии малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 5 ч. 4 ст. 274 ЦПК України: В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, у яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справа незначної складності - справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учаснків тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. (ч. 9 ст. 19 ЦПК України).

Прожиткоий мінімум для працезатних осіб на 1 січня 2023 року затверджений Законом «Про державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX становить 2684 грн. 00 коп.

250 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб * 2684 = 671 000 грн.

Отже, Дніпровський районний суд м. Києва діяв у відповідносі до норм п. 2 ч. 4 ст 19 та п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України приймаючи рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Таким чином, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо оцінки зібраних у справі доказів і встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин у тому контексті, який на думку відповідача свідчить про законність прийняття ним рішення про призупинення дії трудового договору з позивачем, проте наведені ним доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Вказані доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та їх спростував, з посиланням на зібрані у справі докази та сформулював обґрунтовані висновки у прийнятому ним рішенні, з яким у повній мірі погоджується апеляційний суд.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи. Тому апеляційний суд залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції відсутні і підстави для задоволення заяви сторони позивача для здійснення перерахунку суми середнього заробітку станом на час розгляду справи апеляційним судом, оскільки останнім була здійснена перевірка рішення суду першої інстанції станом на час його ухвалення.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, відсутні і підстави для компенсації відповідачеві понесених ним витрат на стадії апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємтсва «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція», подану представником Доличем Олександром Володимировичем залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 03 лютого 2025 року.

Судді

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О. І. Шкоріна