Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/61/25
Провадження № 2/506/104/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025 року селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бурдинюк О.С.,

секретаря Тинкован Г.О.,

розглянувши заяву про забезпечення позову адвоката Гори Романа Михайловича у справі за позовом ОСОБА_1 до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, Одеського регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи», ОСОБА_2 про скасування запису про реєстрацію в спадковому реєстрі заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 року адвокат Гора Р.М. подав до суду в системі «Електронний суд» заяву про забезпечення позову, згідно з якою представник позивача просить суд заборонити приватному нотаріусу Окнянського районного нотаріального округу Одеської області Бушуєвій І.І. вчиняти дії з оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , в тому числі, заборонити видавати ОСОБА_2 , свідоцтво про право на спадщину після померлої ОСОБА_3 до розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву про забезпечення позову вважає, що вона задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

При цьому, заявник є вільним у виборі заходу або заходів забезпечення позову, які слід застосувати, однак має навести обґрунтування доцільності вжиття кожного з них.

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині.

Крім того, згідно ч.2 ст.8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до п.4.13. гл.10 розд.ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини 2 статті 1272 Цивільного кодексу України.

Крім того, відповідно до п. 3 гл. 2 роз. ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. №296/5 (далі: Порядок), за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

З огляду на викладене, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій за вище викладених умов, суд доходить висновку про недоведеність позивачем можливості ускладнення виконання майбутнього рішення суду за невжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створить перешкоди до виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Заявник обмежився формальними підставами для вжиття заходів забезпечення позову, не вказавши, який саме існує ризик, не довів, що вказані дії призведуть до унеможливлення виконання рішення суду, та не навів жодного обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149-154, 157, 260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Гора Романа Михайловича про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, Одеського регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи», ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемності заповіту - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя О. С. Бурдинюк