Справа № 367/909/25
Провадження №2-д/367/3/2025
УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2025 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Шестопалова Я.В., розглянувши доручення німецького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

В провадження Ірпінського міського суду Київської області надійшло доручення німецького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 направлене Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ).

Вирішуючи питання про прийняття судового доручення до виконання суддя виходить з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 500 ЦПК України суди України виконують доручення іноземних судів про надання правової допомоги щодо вручення викликів до суду чи інших документів, допиту сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, переданих їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - дипломатичними каналами.

Згідно ч.2 ст.500 ЦПК України, судове доручення не приймається до виконання, у разі якщо воно : 1) може призвести до порушення суверенітету України або створити загрозу її національній безпеці; 2) не належить до юрисдикції цього суду; 3) суперечить законам або міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Водночас, відповідно до ст. 499 ЦПК України зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги мають відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено - вимогам частин другої - четвертої цієї статті.

У судовому дорученні про надання правової допомоги зазначаються: 1) назва суду, що розглядає справу; 2) за наявності міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, учасниками якого є Україна і держава, до якої звернено доручення, - посилання на його положення; 3) найменування справи, що розглядається; 4) прізвище, ім`я, по батькові та рік народження фізичної особи або найменування юридичної особи, відомості про їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, а також інші дані, необхідні для виконання доручення; 5) процесуальне становище осіб, щодо яких необхідно вчинити процесуальні дії; 6) чіткий перелік процесуальних дій, що належить вчинити; 7) інші дані, якщо це передбачено відповідним міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цього вимагає іноземний суд, який виконуватиме доручення.

Судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд звертає увагу, що доручення іноземних судів виконуються на території України з урахуванням вимог розділу ХІ ЦПК України і розділів ІІІ та VІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах, щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 №1092/5/54.

Так, пунктами 3.1, 3.2, 3.3 Інструкції передбачено, що доручення іноземного компетентного органу про вручення документів, про отримання доказів, про виконання інших процесуальних дій виконуються відповідно до чинного законодавства України з урахуванням положень міжнародного договору України, на підставі якого воно надійшло.

Доручення іноземних компетентних органів отримує Мін`юст від центрального органу, визначеного міжнародним договором України, або через дипломатичні канали.

Мін`юст перевіряє наявність та чинність міжнародного договору України у відносинах з державою, від компетентного органу якої надійшло доручення, відповідність оформлення такого доручення положенням відповідного міжнародного договору України та достатність інформації, що міститься у дорученні, для його виконання згідно з міжнародним договором України.

Мін`юст повертає доручення до іноземного компетентного органу для належного оформлення, якщо отримане іноземне доручення не відповідає вимогам міжнародного договору України і це унеможливлює його виконання.

У разі, якщо документи, що підлягають врученню відповідно до отриманого іноземного доручення про вручення, не викладені державною мовою України або мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, Мін`юст повертає таке доручення до іноземного компетентного органу, за винятком випадків, коли є підстави вважати, що особа, якій мають бути вручені документи, розуміє мову, якою вони викладені, або інших випадків, передбачених міжнародним договором України.

Як вбачається із матеріалів доручення, скерованого Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ), останнє містить запит про вручення за кордоном судових або позасудових документів без перекладу на українську мову, що позбавляє суд можливості встановити зміст даного документу.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, відповідно до якої Україна приєдналася до неї згідно із Законом України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах» №2052-III від 19.10.2000.

Німеччина також є учасником Конвенції, тому до правовідносин щодо вручення судових документів Золотухіну Герману необхідно застосовувати положення зазначеної Конвенції.

За змістом ст. 3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Так, з матеріалів судового доручення вбачається, що запит про вручення за кордоном судових або позасудових документів та пакет документів, що підлягають врученню надані в одному примірнику.

Правилами ст. 5 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року визначено, що Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави.

З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.

Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року №1092/5/54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.07.2008 №573/15264, у разі, якщо документи, що підлягають врученню відповідно до отриманого іноземного доручення про вручення, не викладені державною мовою України або мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, Мін`юст повертає таке доручення до іноземного компетентного органу, за винятком випадків, коли є підстави вважати, що особа, якій мають бути вручені документи, розуміє мову, якою вони викладені, або інших випадків, передбачених міжнародним договором України.

Пунктом 6.6 вищевказаної Інструкції, у разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до частини першої статті 5 Конвенції про вручення, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави.

З урахуванням викладеного всі документи, що підлягають врученню, підлягають обов`язковому перекладу на українську мову.

Відповідно до п. 3.4 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року №1092/5/54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.07.2008 №573/15264, Міжрегіональне управління, отримавши від Мін`юсту іноземне доручення про вручення документів, про надання доказів, про виконання інших процесуальних дій, протягом чотирнадцяти календарних днів з дня отримання направляє доручення до суду України за місцем проживання фізичної особи, за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем виконання процесуальних дій, яких стосується доручення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 500 ЦПК України, судове доручення не приймається до виконання, у разі якщо воно суперечить законам або міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Долучені Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) документи, а саме запит про вручення за кордоном судових або позасудових документів, складено на іноземній мові без офіційного перекладу на українську мову, а також суду надано зазначений запит та пакет документів, що підлягає врученню, тільки в одному примірнику.

Всі наведені вище обставини є суттєвими для виконання судового доручення іноземного суду.

Ураховуючи наведене, у суду відсутня можливість виконати вказане судове доручення, позаяк запит про вручення за кордоном судових або позасудових документів, не перекладено на українську мову, запит та пакет документів, що підлягає врученню надані в одному примірнику, а відтак судове доручення підлягає поверненню Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ) без виконання.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 500 ЦПК України судове доручення не приймається до виконання, у разі якщо воно суперечить законам або міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про відсутність підстав для прийняття до виконання доручення німецького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , направлене Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ), позаяк останнє не відповідає вимогам, перелік яких наведений у ст. 499 ЦПК України.

Керуючись ст. 499, 500 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У прийнятті до виконання доручення німецького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 - відмовити.

Матеріали доручення німецького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 повернути до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: Я.В. Шестопалова