ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів: - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,-

В С Т А Н О В И Л А:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ Універсал Банк опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

30 листопада 2017 року відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 30.11. 2017 року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі кредитного ліміту до 100 000 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом, якого є платіжна картка, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3.2% на місяць на суму залишку заборгованості (38,4% річних) зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом понад встановлені строки у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом ( 76,8% річних).

Позивач зазначив, що Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед Банком не виконав, порушив умови кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 14.06.2023 року виникла заборгованість в розмірі 82482,34 грн.. яка складається із загального залишку заборгованості за кредитом (тілом кредиту) .

Зазначену суму заборгованості, а також судові витрати в розмірі 2 684,00 грн. Акціонерне товариство «Універсал Банк» просило стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг, задоволені частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором № б/н про надання банківських послуг «Мonobank»від 30 листопада 2017 року в розмірі 41992,49грн., яка складається з загального залишку заборгованості за кредитом (тілом кредиту).

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1368.84 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, АТ Універсал Банк подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині відмовлених вимог скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Вказує, що суд першої інстанції відмовляючи у стягненні нарахованих відсотків в розмірі 40489,85 грн. дійшов помилкового висновку, оскільки він не ґрунтуються на обставинах справи, досягнутих домовленостей, а також вимогах закону.

Відповідачка ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Сустав Н.В., подала відзив на апеляційну скаргу, в якому повністю заперечує щодо задоволення апеляційної скарги. Повідомляє, що позовні вимоги не відповідають дійсності, адже під тілом кредиту позивач незаконно нараховує проценти. Відповідно до виписки по картці від 18.12.2023 р. кредитний ліміт встановлений у сумі 36 000 грн., а відповідачка не отримувала у користування 82482.34 грн., тому дана сума не є тілом кредиту.

АТ Універсал Банк направив відповідь на відзив, у якому вважає, що відзив не містить в собі доводів, які могли б поставити під сумнів правомірність та законність вимог банку, в тому числі в частині права на отримання плати за користування кредитними коштами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2017 року відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 30.11. 2017 року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

Зокрема в пункті 6 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 30 листопада 2017 року відповідач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкритті або будуть відкритті йому в Банку. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Таким чином, підписанням анкети-заяви відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнала, що удосконалений електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису (п. 6).

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі кредитного ліміту до 100000 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом, якого є платіжна картка, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3.2% на місяць на суму залишку заборгованості (38,4% річних) зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом понад встановлені строки у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом ( 76,8% річних).

Позивач зазначив, що Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед Банком не виконав, порушив умови кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 14.06.2023 року виникла заборгованість в розмірі 82482,34 грн.. яка складається із загального залишку заборгованості за кредитом (тілом кредиту) .

Відповідно до відзиву на позовну заяву доводи відповідача обґрунтовані тим,що відповідач не має заборгованості перед банком. Заперечує, що їй було встановлено тіло кредиту в 100000 грн. Відповідно виписки по картці від 18.12.2023 кредитний ліміт банку становить 36000 грн. Тобто тіло кредиту 36000 грн. Позивач незаконно нараховував проценти ,пеню та штрафи за користування кредитом. Немає доказів, що саме надані ним Витяг з Умов , Витяг з тарифів користування кредитною картою існували при підписанні Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Ці умови постійно змінюються банком, тому цей доказ залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони ( банку), яка односторонньо вносить зміни до договору. Ознайомлення з паспортом кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми. Окрім того, відповідно до п.18,19 Перехідних положень ЦК України з 24.02.2022 року та до закінчення воєнного стану заборонено нарахування неустойки ( штрафів , пені) , а нараховані підлягають списанню. Відповідач стверджує що під тілом кредиту позивач переховує нараховані проценти, які нараховані незаконно.

У відповіді на відзив позивач наполягає на своїх вимогах, та зазначає, що кредитний ліміт був встановлений до 100000 грн. і відповідач сам коригував суму кредиту. Факт отримання та користування кредитними коштами та наявність заборгованості підтверджено належними доказами. Зазначив, що сума заборгованості утворилась з того, що відповідно до .5.23 п.5 Розділу ІІ Умов у разі якщо на рахунку клієнта відсутні кошти для внесення щомісячного мінімального платежу ,банк має право самостійно встановлювати більший кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта та направити гроші на здійснення щомісячного мінімального платежу,погашення відсотків за користування кредитом та неустойки за прострочення платежу згідно Тарифів. Наданий розрахунок відображає нарахування відсотків в загальному розмірі 40489,85 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.11.2017 року укладеного між сторонами та банківської виписки про рух коштів станом на 14.06.2023 року заборгованість відповідачки за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 82482,34 гри.

Разом з тим, згідно з наданого банком розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, АТ «Універсал банк» здійснювалось нарахування та списання відсотків за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості.

В своїй відповіді на відзив банк визнає, що на підставі 5.23 п.5 Розділу ІІ Умов у разі якщо на рахунку клієнта відсутні кошти для внесення щомісячного мінімального платежу, банк має право самостійно встановлювати більший кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта та направити гроші на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користування кредитом та неустойки за прострочення платежу згідно Тарифів. Наданий розрахунок відображає нарахування відсотків в загальному розмірі 40489,85 грн., які нараховані та списані на залишок поточної заборгованості за кредитом, що відображено у відповідній графі розрахунку заборгованості.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості загальний залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту) становить 82482,34 гривні, проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачкою з моменту укладення договору витрачено, але не погашено кредитних коштів на загальну суму 41992,49 грн ( 82482,34грн -40489,85грн.) , що і підлягає стягненню з відповідачки.

Інші нарахування, а саме, списання відсотків не узгоджені умовами договору, та не є сумами грошових коштів фактично використаних відповідачкою.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як встановлено судом першої інстанції, 30.11.2017 року відповідачка підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані їй для ознайомлення.

Доводи банку про те, що факт ознайомлення відповідачки з вищенаведеними документами підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви вона висловива свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку "monobank" шляхом застосування електронного цифрового підпису, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

З анкети-заяви, вбачається, що відповідачка просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкрити в Банку; засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором.

Також, відповідачка визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях та підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису.

Так, електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає,що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний не укладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Аналогічні за змістом висновки,викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема, постанові від 12 січня 2021 по справі №524/5556/19,від 09 вересня 2020 року по справі 732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі 127/33824/19 тощо.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що дійсно перш ніж надавати кредитні кошти позичальнику, зважаючи на те, що проект monobank є онлайн банком, з метою дотримання вимог чинного законодавства, банком було особисто здійснено попередню ідентифікацію відповідача, отримано документи, що підтверджують його особу, та внесено їх до бази банку, після чого на основі власноручного підпису позичальника було згенеровано особистий ключ, який використовуватиметься для накладення електронного цифрового підпису, який відповідає власноручному підпису клієнта банку, при цьому в анкеті-заяві банку зазначається, що в подальшому вказаний підпис буде використовуватися позичальником з метою засвідчення будь-яких дій згідно з договором в мобільному додатку.

Тобто, позивач наполягає на тому, що після направлення примірників Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту до мобільного додатку відповідачки, остання ознайомилася з ними та погодилася з їх умовами, використовуючи електронний цифровий підпис, що свідчить про погодження із позичальником усіх необхідних умов кредитного договору, зокрема і щодо нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

В той же час, колегія суддів зауважує, що саме по собі посилання позивача на ознайомлення відповідача із вказаними банківськими документами та погодження із ними шляхом їх підписання цифровим підписом у мобільному додатку, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги колегією суддів, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі та в подальшому оброблюється спеціалістами банку, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта. При цьому, відсутність вказаних доказів, позбавляє можливості суд встановити факт ознайомлення із вказаними умовами надання кредитних послуг та їх підписання, що є обов`язковим у разі пред`явлення позивачем вимог щодо стягнення заборгованості за процентами, неустойкою, комісією, та які у зв`язку із відсутністю вказаних доказів до стягнення не підлягають.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

В матеріалах справи відсутні докази ознайомлення відповідачки із відповідними Умовами кредитування, зокрема про можливість нарахування банком відсотків за користування кредитом, неустойки за прострочення зобов`язання, можливість їх списання шляхом збільшення кредитного ліміту та обрахування у прострочену суму заборгованості.

Із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 листопада 2017 року судом встановлено, що позивачем зазначено розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 82482,34 грн. З аналізу зазначеного розрахунку вбачається, що розмір заборгованості за тілом кредиту включає в себе нараховані позичальнику відсотки, розмір яких не узгоджено сторонами, та порядок і строки їх нарахувань не передбачені анкетою-заявою.

Доводи апеляційної скарги щодо не взяття судом до уваги Умов і правил надання банківських послуг, колегія суддів не бере до уваги, оскільки, наданий позивачем Умови містить зауваження про те, що інформація зазначена в умовах зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2019 року, тобто станом на день звернення позивача до суду з даним позовом (серпень 2023 року) положення паспорта щодо права кредитора нараховувати відсотки та штрафи є неактуальними. (Роздыл 7 Паспорту, а.с. 32зв).

Більш того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. (роздил 7 Паспорту, а.с. 32зв)

У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, який викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), на яку, як на підставу касаційного оскарження, посилався заявник, а також від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника суми заборгованості за тілом кредиту за договором від 30 листопада 2017 року 41 992,49 грн., оскільки позивачем в рахунок процентів за користування кредитом зараховано суму в загальному розмірі 40489,85 грн.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст.141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки до заяви не надані відповідні докази понесених витрат.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: