Справа № 132/3941/24
Ухвала

Іменем України

03 лютого 2025 року Калинівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання - РИБАК І.Ю., за участі: позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката ЛЕВИЦЬКОЇ О.І., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката СЕРЕДЕНКА М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Середенка Михайла Миколайовича про відвід судді від розгляду цивільної справи № 132/3941/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 року, визначено склад суду з розгляду цивільного позову: головуючого суддю Сєліна Є.В.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 03.01.2025 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

31.01.2025 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Середенка Михайла Миколайовича про відвід судді Сєліна Є.В., основною підставою для якого є прийняте суддею в рамках розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 від 14.07.2029 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України (справа № 132/595/20), рішення щодо цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального провадження, який за предметом, обставинами та підставами є ідентичним позову, з яким ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, після залишення попереднього позову без розгляду ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17.09.2024 року, що на думку заявника, унеможливлює об`єктивний розгляд цивільної справи, та формує у сторони відповідача стійке відчуття недовіри до судді, та може свідчити про його упередженість щодо однієї із сторін /п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України/.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат СЕРЕДЕНКО М.М. в судовому засіданні підтримав доводи поданої заяви про відвід судді та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 та його представник - адвокат ЛЕВИЦЬКА О.І. в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про відвід, вважаючи, що відсутні правові підстави для цього.

Розглянувши доводи поданої заяви про відвід судді, вислухавши позицію учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Перелік підстав для відводу судді визначений статтями 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно статті 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

За частинами 1, 2 статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід судді є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення судді від участі у розгляді справи за умови існування обставин, що виключають його участь у ньому.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти, суб`єктивний відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, а об`єктивний визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії», суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, оскільки «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як вбачається із поданої заяви про відвід судді, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Середенко Михайло Миколайович, як на основну підставу для відводу посилається на прийняте суддею в рамках розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 від 14.07.2029 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України (справа № 132/595/20), рішення щодо цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального провадження, який за предметом, обставинами та підставами є ідентичним позову, з яким ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, після залишення попереднього позову без розгляду ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17.09.2024 року, що на думку заявника, унеможливлює об`єктивний розгляд цивільної справи, та формує у сторони відповідача стійке відчуття недовіри до судді, та може свідчити про його упередженість щодо однієї із сторін /п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України/.

Так, в матеріалах справи № 132/3941/24 наявна копія вироку Калинівського районного суду Вінницької області, ухваленого 01.03.2024 року суддею Сєліним Є.В. за наслідками розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000334 від 14.07.2029 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні ОСОБА_2 , якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на лікування у розмірі 524грн.55коп.; в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 50000грн.00коп.; в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 14300грн.00коп.

Даний вирок ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17.09.2024 року скасовано у зв`язку із задоволенням клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Середенка М.М. про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження № 0000334 від 14.07.2029 року, відносно ОСОБА_2 - закрито на підставі ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення --залишено без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_3 реалізував дане право, заявивши цивільний позов до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з викладених обставин, суд находить, що у сторони відповідача, з`явились певні сумніви щодо неупередженості та безсторонності судді, що не може бути спростовано.

Таким чином, суд вважає, що у відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Середенка М.М. склалась усталена думка щодо упередженості та необ`єктивності судді та про їх негативні наслідки для розгляду справи. Переконати їх в зворотному, не відвівши суддю від справи, в даному випадку не можливо.

Однією з процесуальних форм забезпечення об`єктивності та неупередженості судового розгляду є гарантоване законом право відводу у визначених законом випадках.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому, кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Де Куббер проти Бельгії», рішення від 26 жовтня 1984 року, зробивши у пункті 24 рішення посилання на справу «П`єрсак проти Бельгії», зазначив, що «навіть видимість може бути важливою», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в справі Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості.

З урахуванням вищевикладеного, з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Сєліна Є.В. при розгляді цивільної справи № 132/3941/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, а також забезпечення довіри учасників справи, та не допущення того, щоб у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, суд вважає за можливе задовольнити заявлений відвід саме з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 252, 253, 259-261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Середенка Михайла Миколайовича про відвід судді від розгляду цивільної справи № 132/3941/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Відвести суддю Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Євгена Валерійовича від розгляду цивільної справи № 132/3941/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Матеріали цивільної справи передати до канцелярії суду, для повторного її автоматизованого розподілу між суддями Калинівського районного суду Вінницької області, у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя