Справа № 136/1822/24
провадження № 2/136/447/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Присяжного О.І.,

за участю секретаря судового засідання Мельник В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) у якому просить:

- змінити спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 10.05.2019 та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми 1 500 грн. на 1/4 частки всіх доходів відповідача щомісяця і до досягнення дитиною повноліття;

- позбавити ОСОБА_2 , 1996 року народження, батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2015 року народження.

Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що відповідач уже понад три роки життям сина не цікавиться, про дитину не піклується і взагалі не цікавиться його життям, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не проявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не створює умови для виховання, не проявляє будь-якої батьківської турботи. Дитина проживає біля позивача, яка його сама забезпечує одягом, взуттям, продуктами харчування, займається вихованням та утриманням.

Поведінка відповідача свідчить про ухилення від виховання дитини та виконання покладених на нього законодавством обов`язків, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Відповідач, у відповідності до статтей 174, 178 ЦПК України, не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 02.10.2024 було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

24.12.2024 службою у справах дітей Липовецької міської ради подано до суду рішення виконавчого комітету Липовецької міської ради від 18.12.2024 № 330 "Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ", який судом долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 24.12.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання, а також за адресою зазначеною у позовній заяві. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення та відмітки відділення Укрпошти судові документи вручено.

Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

У строк, встановлений судом ухвалою від 02.10.2024 від відповідача відзив на позов не надійшов.

Враховуючи вищевикладене та положення статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Позивач та третя особа у судове засідання не з`явились, подали письмові заяви про проведення судового засідання без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 5).

02.08.2019 Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис № 41, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 02.08.2019 (а.с. 9).

16.08.2024 комісією в складі депутата Липовецької міської ради Мельничук О.Б. та сусідів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складено акт про те, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає із своєю рідною матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та повністю знаходиться на її утриманні, а батько ОСОБА_2 - до неповнолітнього сина більше року не навідується, подальшим життям не цікавиться по теперішній час, про дитину не піклується. Сина ОСОБА_11 повністю сама забезпечує одягом, взуттям, продуктами харчування та займається його вихованням та утриманням його рідна мати ОСОБА_1 (а.с. 6).

Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою № 257/4 від 16.08.2024 судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні (а.с. 7).

Згідно із довідкою виданою Зозівським ліцеєм Липовецької міської ради Вінницької області № 45 від 19.08.2024 батько ОСОБА_4 , учня 4 класу Зозівського ліцею Липовецької міської ради ОСОБА_2 контакту із ліцеєм не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. За потреби до ліцею приходить мати, приводить до ліцею і забирає сина також мати (а.с. 8).

Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було предметом розгляду Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Липовецької міської ради, за наслідками якого було складено висновок, який затверджено рішенням виконавчого комітету Липовецької міської ради від 18.12.2024 № 330, відповідно до якого визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с. 39-41). При цьому у висновку зазначено, що відповідно до протоколу бесіди психолога КЗ "Центр надання соціальних послуг" Липовецької міської ради з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою об`єктивного з`ясування його думки щодо позбавлення батька ОСОБА_2 батьківських прав, встановлено, що дитина щодо цього не заперечує, вважає своїм батьком вітчима ОСОБА_6 , називає його батьком, хоче змінити прізвище ОСОБА_12 на прізвище ОСОБА_7 .

Суд, оцінивши усі зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що обставини наведені позивачем у позовній заяві доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а їх зв`язок у сукупності є достатнім на підтвердження факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За таких обставин, суд вважає, що достатні усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача шляхом позбавлення його батьківських прав, який відповідає інтересам дитини, отож позов підлягає до задоволення.

Стовно вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Статтею 166 СК України встановлено, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-ХІІ від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Приписами статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 10.05.2019 у цивільній справі № 136/522/19 присуджено стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_5 , на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 18.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-12).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі і навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184 СК України).

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 року (у справі N 6-143цс/13), яка прийнята за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення.

Згідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд враховує, що відповідач не повідомив про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом вимог позивача, не надав суду доказів, які підлягають доказуванню при вирішенні цього спору на пропозицію суду викладену в ухвалі від 02.10.2024.

Проживання дитини з матір`ю та відповідно більший тягар нею утримання дитини судом презюмується.

Ураховуючи встановлені судом обставини, виключне право одержувача аліментів на зміну способу присуджених до стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що спосіб стягнення аліментів визначений за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 10.05.2019 у цивільній справі № 136/522/19 яким було присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 , на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно, слід змінити, при цьому, визначивши розмір аліментів на рівні 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням у даній справі законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення належного рівня життя дитини, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку та відповідатиме можливостям позивача та відповідача утримувати дитину.

З огляду на викладене суд задовольняє позов у повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 141, 259, 263, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 10.05.2019 у цивільній справі № 136/522/19 яким було присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 , на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно, - на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % на дитину від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з часу набрання даним судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення складено та підписано 03.02.2025.

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ