ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2032/25
провадження № 2-з/753/24/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2025 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши заяву представника позивача адвоката Маринушкіна Арсена Григоровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал» про розірвання договору та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

до Дарницького районного суду міста Києва у 30 січня 2025 року надійшла вказана позовна заява.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 30 січня 2025 року матеріали позову передані судді Шаповаловій К.В.

Одночасно із позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 30 січня 2025 року заяву про забезпечення позову передано судді Шаповаловій К.В.

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову представник позивача просив суд накласти арешт на грошові кошти ТОВ «ФК «Гарант Капітал» як в національній валюті так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, в тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать товариству в межах суми позовних вимог 1048538,41 грн.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову, представник позивача вказав, що предметом позову у справі, зокрема є стягнення з відповідача коштів, які були передані позивачкою до Фонду фінансування будівництва з метою отримання у власність квартири в об`єкті будівництва, та станом на дату подання позову об`єкт інвестування позивачці не передано. Представник позивача зазначає, що відповідно до фінансової звітності відповідача, яка розміщена на веб-сайті, залишок коштів ФФБ «Еврика» та «Патріотика» станом на 31 грудня 2023 року складав 244605 грн, та за період з 9 березня 2023 року до 31 грудня 2023 року зменшився до 206000 грн. Зазначає, що відповідач неправомірно використовує кошти довірителів та існує реальний ризик відсутності коштів на рахунках ФФБ на час виконання рішення суду, відповідач може продовжити нецільове використання коштів, а тому існує ризик втрати коштів довірителів.

31 січня 2025 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, в якій відповідач зазначив, що товариство є фінансовою компанією, яка здійснює управління майном для фінансування об`єктів будівництва, відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 25 листопада 2020 року замінено управителя ФФБ виду А «Патріотика» на ТОВ «ФК «Гарант Капітал». Управитель, який не є банківською установою, відкриває в обраному ним банку на своє ім`я окремий поточний рахунок, який є рахунком фонду, який використовується, в тому числі для зберігання оперативного резерву, сформованого за рахунок залучених в управління коштів. Облік коштів, внесених довірителем до ФФБ, а також облік коштів, спрямованих управителем з ФФБ на фінансування будівництва, управитель здійснює відокремлена від іншого майна управителя, а також інших ФФБ. Відповідно до частини шістнадцятої статті 11 ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель ФФБ при здійсненні управління ФФБ не несе відповідальності власним майном за виплату коштів довірителю ФФБ в разі відмови від участі у ФФБ виду А, якщо управитель ФФБ дотримався встановлених правил ФФБ процедури щодо забезпечення можливості отримання довірителем коштів з ФФБ на вимогу довірителя. Пунктом 3.10 Правил ФФБ виду А «Патріотика», затверджених рішенням Правління ПАТ АКБ «Аркада» від 29 травня 2017 року управитель при здійсненні управління ФФБ не несе відповідальності власним майном за виплату коштів довірителям ФФБ. Рахунки ФФБ мають цільове призначення- фінансування будівництва, виплата коштів довірителям ФФБ, в тому числі за рішенням суду. Грошові кошти по ФФБ виду А «Патріотика» відповідач отримав лише 9 березня 2023 року. Вказав, що у заяві представник позивача не надає доказів на підтвердження «привласнення» коштів товариством та не зазначає на які інші цілі вони витрачаються управителем. Всі доводи представника позивача ґрунтуються на припущеннях, відсутнє будь-яке обґрунтування чому арешт має бути накладений на кошти відповідача, якщо позивачкою такі кошти відповідачу не передавались а були внесенні до ФФБ. У задоволенні заяви просив відмовити.

Вивчивши доводи заяви та подані до неї матеріали, враховуючи заперечення представника відповідача, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150

ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Як вбачається із поданої позовної заяви 21 серпня 2018 року між ПАТ «АКБ «Аркада» та ОСОБА_1 укладено договір про участь у Фонді фінансування будівництва №86994, відповідно до умов якого управитель приймає від довірителя кошти в управління та відповідно до правил фонду і цього договору перераховує частину таких коштів для фінансування будівництва, решта коштів (оперативний резерв) залишається в управління управителя.

Об`єктом будівництва за цим договором є житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 6. договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 21 серпня 2018 року за довірителем закріплюється об`єкт інвестування, а саме квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , номер об`єкту інвестування 48

21 серпня 2018 року ОСОБА_1 сплатила на користь АТ «АКБ «Аркада» грошові кошти у розмірі 1048538 грн. та отримала свідоцтво про участь у ФФБ виду А «Патріотика» № НОМЕР_1 за програмою ТОВ «Будеволюція».

Відповідно до рішення Господарського суду м. Києві від 25 листопада 2020 року замінено управителя ФФБ будівництва виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція» з АТ АКБ «Аркада» на ТОВ «ФК «Гарант Капітал».

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» кошти оперативного резерву, сформованого управителем відповідно до встановлених обмежень за рахунок отриманих в управління коштів, управитель використовує для виконання таких операцій: виплата довірителям коштів з ФФБ; перерозподіл отриманих в управління коштів між об`єктами будівництва внаслідок здійснення довірителями операції зміни об`єкта інвестування.

При вирішенні питання про забезпечення позову судмає здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості особи користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Під забезпеченням позову у даному випадку слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. При цьому забезпечення позову має бути спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Покликання представника позивача про імовірне утруднення виконання судового рішення у справі є необґрунтованим/недоведеним та базуються лише на припущеннях, адже позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про дійсний фінансовий стан відповідача, а також доказів, якими б підтверджувалась реальна загроза неможливості виконання судового рішення в зв`язку з відсутністю у відповідача грошових коштів; доводи заявника ґрунтуються виключно на його сумнівах щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача та не доведені доказами на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову не зазначені обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо розірвання договору та стягнення грошових коштів, у випадку задоволення судом зазначених вимог, належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставини надано не було.

Крім того, суд вважає, що заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти в сумі 1048538,41 грн, що знаходяться на рахунках в банківських установах, які відкрито Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал», може спричинити Товариству перешкоди у здійсненні ним своєї господарської діяльності.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, огляду на те, що представником позивача не доведено належними чи допустимими доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви представника позивача адвоката Маринушкіна Арсена Григоровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал» про розірвання договору та стягнення коштів - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Шаповалова К.В.