КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 752/4458/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/4293/2025Головуючий у суді першої інстанції - Кордюкова Ж.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Кравченко А.С.,

за участю:

представника позивача Зарубіної Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Зарубіною Тетяною Михайлівною, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна, ОСОБА_6 , Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання заповіту нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна, ОСОБА_6 , про визнання заповіту нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилась спадщина.

Померлий був дідом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Оскільки батько дітей ОСОБА_8 , який був сином ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то неповнолітні мають право спадкування за правом представлення.

08.06.2022 вона в інтересах неповнолітніх дітей звернулась до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

18.03.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна посвідчила заповіт ОСОБА_7 , який він склав на користь свого молодшого сина ОСОБА_5 .

На час складання заповіту заповідач через хворобу майже 7 років не рухався, не говорив, був прикутий до ліжка. Текст заповіту від 18.03.2020 був підписаний не заповідачем, а ОСОБА_9 , у зв`язку з похилим віком заповідача за його дорученням у присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

ОСОБА_12 є рідним дядьком спадкоємця за заповітом ОСОБА_5 та рідним братом його матері ОСОБА_6 .

За вказаних обставин, зазначала, що заповіт є нікчемним, оскільки останній був підписаний близьким родичем спадкоємця за заповітом.

З урахуванням заяви від 01.08.2023, просила:

- визнати нікчемним заповіт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною Оленою Сергіївною;

- застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом скасування запису №65694544 від 18.03.2020 в Спадковому реєстрі про заповіт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною Оленою Сергіївною;

- визнати право ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на спадкування за законом за правом представлення померлого батька ОСОБА_8 , після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2024 у задоволенні позову відмовлено (т. 2, а.с. 240-244).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права - п. 3 ч. 1 ст. 1253 ЦК України, а саме неправильне тлумачення цієї норми та терміну "близький родич" відносно питання чи є рідний дядько по лінії матері ОСОБА_10 близьким родичем спадкоємця за заповітом ( ОСОБА_5 ) та чи може рідний дядько бути свідком при складанні заповіту на користь свого племінника.

При цьому, зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було проігноровано правові висновки Верховного Суду, викладені у п.п. 88, 89, 95 постанови від 28.02.2024 по справі № 372/3474/21 щодо кола осіб, які відносяться до близьких родичів (т. 3, а.с. 1-10).

20.12.2024 до суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник позивачки у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, батьками ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_5 були ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Рідним братом ОСОБА_6 є ОСОБА_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 .

18.03.2020 ОСОБА_7 склав заповіт, згідно з яким заповів своє майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіт посвідчено у присутності свідків ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Старокиївським РУ ГУ МВС України в місті Києві 24.06.1997, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Московським РУ ГУ МВС України в місті Києві 03.04.1997 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , які засвідчили, що не є спадкоємцями за заповітом, членами сім`ї та близькими родичами спадкоємця за заповітом. У зв`язку з хворобою та похилим віком ОСОБА_7 , який не може самостійно підписати заповіт, на його особисте прохання, в його присутності, присутності нотаріуса та двох свідків текст заповіту підписала ОСОБА_9 .

27.08.2020 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 .

18.03.2022 приватним нотаріусом Саваріною О.С. заведено спадкову справу №7/2022 (номер в Спадковому реєстрі 65694544) після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

18.03.2022 ОСОБА_6 звернулась до приватного нотаріуса Саваріної О.С. із заявою при прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.05.2023 ОСОБА_1 , діючи в інтересах неповнолітніх дітей, подала приватному нотаріусу Онопченко О.В. заяви від їх імені про прийняття ними спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.08.2022 ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Саваріної О.С. із заявою при прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з позовом, позивачка, як на підставу для його задоволення, посилалася на те, що оспорюваний заповіт складений з порушенням вимог щодо посвідчення заповіту, а саме п. 3 ч. 4 ст. 1253 ЦК України та п. 11.1 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, оскільки вказаний заповіт складений на спадкоємця ОСОБА_5 (який є сином ОСОБА_6 - до шлюбу " ОСОБА_13 ") у присутності свідка заповіту ОСОБА_10 , який є рідним дядьком спадкоємця за заповітом, тобто є близьким родичем спадкоємця за заповітом ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно зі ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України.

Частиною 4 статті 207 ЦК України передбачено, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

За правилами ч. 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 ЦК України).

Статтею 1253 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених абзацом 3 частини 2 статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою(ч.2). Свідками, відповідно до частини третьої цієї ж статті, можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю(ч.3). Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт(ч.4). Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому(ч.5). У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків(ч.6).

Пунктами 1.8, 1.11 глави 3 «Посвідчення заповіту, внесення змін до нього та його скасування» розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено, що якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою.

На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Частиною 1 ст. 1257 ЦК України встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що ОСОБА_10 , який доводиться спадкоємцю за заповітом ОСОБА_5 рідним дядьком по лінії матері, не є близьким родичем в розумінні п. 3 ч. 4 ст. 1253 ЦК України, тому міг бути свідком посвідчення оспорюваного заповіту.

Колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України).

Статтею 9 СК України встановлено коло осіб, сімейні відносини між якими регулюються СК України, зокрема це подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі.

Так, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну член сім`ї, вірно зазначив, що членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). При цьому, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Разом з тим, у ст. 26 СК України міститься заборона на шлюб між собою родичів, що пов`язані близьким кровним родством. Така заборона стосується: осіб, які є родичами прямої лінії споріднення; рідних (повнорідних і неповнорідних) братів і сестер); двоюрідних братів та сестер, рідних тіток, дядьків та племінників, племінниць.

Наведена норма Сімейного кодексу України дає підстави для висновку про те, що рідні тітки та дядьки визнаються сімейним законодавством близькими кровними родичами.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Застосовуючи дану норму Закону, колегія суддів враховує постанову Верховного Суду від 28.02.2024 у справі №372/3474/21, де останній, вирішуючи, серед іншого, питання, чи є заявники, зокрема троюрідна сестра, близькими родичами особи, яку просили визнати недієздатною, посилався в тому числі на вказаний вище Закон та перелік осіб, які вважаються близькими.

Тобто, касаційний суд, надаючи правовий висновок про те, чи є троюрідна сестра близьким родичем, застосував до спірних правовідносин положення визначення терміну "близькі особи", викладені у ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції".

За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції про те, що поняття "близькій родич" і "близька особа" не є тотожними, є помилковим та таким, що суперечить правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 28.02.2024 по справі №372/3474/21.

Таким чином, оскільки заповіт від 18.03.2020 був складений на спадкоємця ОСОБА_5 у присутності свідка заповіту - ОСОБА_10 , який є рідним дядьком спадкоємця та безумовно є близьким родичем спадкоємця за заповітом ОСОБА_5 , колегія суддів приходить до висновку, що такий заповіт складений з порушенням вимог щодо посвідчення заповіту, а саме п. 3 ч. 4 ст. 1253 ЦК України та п. 11.1 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 та є нікчемним у відповідності до ч. 1 ст. 1257 ЦК України.

У свою чергу, відповідно до п. 5.1 розділу 5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 вказано, що при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі.

При цьому, пунктом 2.1 та п.п. 2.1.6 розділу ІІ Унесення відомостей до Спадкового реєстру Положення про спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.07.2011 № 1810/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 за № 831/19569, передбачено, що реєстратором до Спадкового реєстру вносяться відомості про заповіти та спадкові договори у випадку визнання заповіту (спадкового договору) недійсним.

Таким чином, оскільки заповіт від 18.03.2020 є нікчемним колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування наслідків нікчемності (недійсності) заповіту шляхом скасування в Спадковому реєстрі запису № 65694544 від 18.03.2020 про заповіт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С., за реєстровими номерами 368, 369.

Разом з тим, як вбачається, позивачка при зверненні до суду з даним позовом, також просила суд визнати право ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,, ОСОБА_3 на спадкування за законом за правом представлення після померлого батька ОСОБА_8 та після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У свою чергу, як зазначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В той же час, будь-яких доказів, які б підтверджували, що нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , матеріали справи не містять.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачкою в інтересах дітей було подано до приватного нотаріуса КМНО Онопченко О.В. заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 20-22).

Тобто, у даному випадку, оскільки заповіт від 18.03.2020 є нікчемним, діти позивачки вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 .

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивачки про визнання права на спадкування у судовому порядку, є передчасними, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2147 грн. 20 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3220 грн. 80 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Зарубіною Тетяною Михайлівною, - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна, ОСОБА_6 , Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання заповіту нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину- задовольнити частково.

Визнати заповіт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною Оленою Сергіївною 18 березня 2020 року за реєстровим номером 368, 369 - нікчемним.

Скасувати в Спадковому реєстрі запис №65694544 від 18 березня 2020 року про заповіт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною Оленою Сергіївною, за реєстровими номерами 368, 369.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн. 80 коп.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ділова, буд.6, офіс 81А.

Третя особа: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 58, .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 10 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова