КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3648/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/20783/23

03 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Янченка А.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 27 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 ем було укладено кредитний договір № 2742829, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 11 200,00 грн, строком кредитування 360 днів до 22 грудня 2022 рокуроку, зі сплатоюпроцентів за користування кредитом.

17 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17052023, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 50 993,58 грн, з яких заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 11 199,99 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 39 793,59 грн.

З урахуванням наведених обставин, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 2742829 від 27 грудня 2021 року в розмірі 50 993,58 гривень, з яких: 11 199,99 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 39 793,59 гривень - сума заборгованості за процентами.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за кредитним договором № 2742829 від 27.12.2021 року в розмірі 50 993 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн. 58 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів»відмовити.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодним чином його не було повідомлено про судовий розгляд справи та судову повістку він не отримував.

Зазначає, що він, ОСОБА_1 , на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , бере активну участь у здійсненні заходів необхідних для захисту суверенітету та територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації безпосередньо на лінії бойового зіткнення.

Бойовий шлях розпочав ще з 2014 року, боронив Батьківщину з часів АТО і добровільно мобілізувався до лав Збройних Сил України з перших днів повномасштабного вторгнення, а саме 25 лютого 2022 року, що підтверджується відповідними записами у військовому квитку, для виконання свого конституційного обов`язку із захисту України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Отже, він відноситься до категорії осіб, які мають пільги, встановлені частиною 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки є військовослужбовцем, який призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Крім того, зазначає, що про договір факторингу між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" він не був повідомлений, тому і не подавав відповідні документи на застосування кредитних пільг.

Аналогічна правова позиція щодо звільнення військовослужбовців від нарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також процентів за користування кредитом викладена в рішенні Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/11065/23 від 12.09.2023 року.

Викладені обставини, на переконання сторони відповідача, свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 376 ІІПК України, для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Ясницька Наталія Олегівна просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції -без змін.

Зазначає, що надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обгрунтовання розміру заборгованості відповідача за кредитним договором.

Відповідачем умови договору не виконувались відповідно до ст.526, ст. 1046, ст.1054 ЦК України, а тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов вищевказаного договору є правомірним.

Відповідач під час укладення кредитних договорів не мав статусу військовослужбовця, а після його набуття 25 лютого 2022 року не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Повідомлення боржників про відступлення права вимоги здійснювалось первісним кредитором. У законодавстві України не передбачено обов`язку правонаступника кредитора мати підтвердження направлення боржнику повідомлення про відступлення права вимоги.

Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Сторона позивача вважає, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому він свідомо проігнорував судові засідання, оскільки не бажав з`являтися на судове засідання та повідомляти суд про причини своєї неявки, незважаючи на його своєчасне повідомлення судом про день, час та місце розгляду справи.

На переконання сторони позивача,судпершої інстанції, дотримуючись норм цивільного та цивільного-процесуального законодавства України, виніс законне та обґрунтоване рішення на підставі наявних в справі доказів, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не має.

Просить судові засідання проводити без участі представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ».

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 , а також представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»не з`явились, про день та час розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності представника позивача та відповідача.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 27 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 ем було укладено кредитний договір № 2742829, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 11 200,00 грн, строком кредитування 360 днів до 22 грудня 2022 рокуроку, зі сплатоюпроцентів за користування кредитом.

Згідно п.1.2 договору на умовах встановлених договором товариство зобов'язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності а клієнт зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов'язки. Сума кредиту 11 200 грн.

Відповідно до вимог п.1 3 договору, строк кредиту 360 днів .

Пункт 1.4 договору визначає, що стандартна процентна ставка становить 1, 99 % в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.1.3. договору.

Згідно п.1.5 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 9 510, 30% річних, за зниженою 9 510, 30%.

Пунктом 1.6 договору визначена орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору: за стандартною ставкою 91 436, 80 грн, за зниженою ставкою 86 422, 00 грн.

Згідно п.2.1 договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки N? НОМЕР_3 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

Згідно п 2.2. сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), заначений в п.1.3 договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством в особистому кабінеті.

Відповідно до п. 3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом Т 255 ( а.с. 6-12).

Факт перерахування коштів на виконання умов договору підтверджується довідкою- повідомленням від 01.03.2024 року, наданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР», з якої вбачається, що між підприємтвом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» та ТОВ «Лінеура України» укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжку картку клієнта 27.12.2024 року на суму 11 200 грн. на картку НОМЕР_3 .

17 травня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №17052023 відповідно до якого, фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту ( а.с. 16-18).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року, від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 50 993, 58 грн.( а.с 20).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість у розмірі 50 993, 58 грн., яка складається із: 11 199, 99 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу, 39 793, 59 грн. сума заборгованості за відсотками.

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції посилався на те, що з урахуванням обставин справи та наданих доказів позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду в повній мірі погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно дозаконів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає, що його жодним чином не було повідомлено про судовий розгляд справи, повістку він не отримував, про розгляд справи у суді дізнався випадково через Єдиний портал державниїх послуг «Дія».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права з наведених підстав, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку,встановленому законом.

Згідно з положеннями частини першої , другої статті 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Перелік справ, які може бути розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, наведено у статті 274 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб- пункт 1 частина 4 стаття 19 ЦПК України.

Як передбачено частиною 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 277 ЦПК України).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 11 грудня 2023 року відкрито провадження у справі. В ухвалі зазначено, що справа буде розглядатися із викликом сторін. Розгляд справи призначено на 23.01.2024 на 09 год. 10 хв. ( а.с. 40-41).

Згідно з розпорядженням Керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О № 734 від 08.07.2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/20783/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08.07.2024 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 10 липня 2024 року справу було вирішено розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.

Доказів отримання відповідачем- ОСОБА_1 , копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками до неї, матеріали справи не містять і, відповідно, сторона відповідача не мала можливості ознайомитися з доводами позовної заяви ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» і надати суду свої заперечення проти цих доводів.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Конструкція наведеної правової норми у взаємозв`язку зі статтею 6 Конвенції дає підстави для висновку про те, що розгляд справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за відсутності доказів отримання іншою стороною копії позовної заяви, свідчить про позбавлення такої сторони доступу до правосуддя (можливості надати зауваження на доводи позовної заяви), що, у свою чергу, є обов`язковою підставою для скасування в апеляційному порядку оскаржуваного судового рішення місцевого суду.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведених норм процесуального права, наведених доводів сторони відповідача в обгрунтування апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність обов`язкових підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як встановлено судом, 27 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 ем було укладено кредитний договір № 2742829, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 11 200,00 грн, строком кредитування 360 днів до 22 грудня 2022 рокуроку, зі сплатоюпроцентів за користування кредитом.

Згідно п.1.2 на умовах встановлених у договором товариство зобов'язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності а клієнт зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов'язки. Сума кредиту 11 200 грн. Строк кредиту 360 днів ( п.1 3 договору).

Пунктом 1.4 договору визначена стандартна процентна ставка 1, 99 % в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.1.3. договору.

Згідно п.1.5 Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 9 510, 30% річних, за зниженою 9 510, 30%.

Згідно п. 1.6 орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 91 436, 80 грн, за зниженою ставкою 86 422, 00 грн.

Відповідно до п. 3.1 Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом Т 255 ( а.с. 6-12).

Тобто, сторонами було погоджені всі істотні умови договору.

Факт перерахування коштів на виконання умов договору підтверджується довідкою- повідомленням від 01.03.2024 наданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» , з якої вбачається, що між підприємтвом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» та ТОВ «Лінеура України» укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжку картку клієнта 27.12.2024 року на суму 11 200 грн. на картку НОМЕР_3 .

Вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» свого обов'язку щодо надання відповідачу кредитних коштів за кредитним договором № 2742829 від 27 грудня 2021 року у розмірі 11 200,00 грн. .

Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, ОСОБА_1 суду надано не було.

Окрім того, звертаючись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 не заперечує факту отримання коштів.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Як встановлено судом, 17 травня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №17052023 відповідно до якого, фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту ( а.с. 16-18).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року, від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 50 993, 58 грн.( а.с 20).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість у розмірі 50 993, 58 грн., яка складається із 11 199, 99 грн- заборгованості за основною сумою боргу, 39 793, 59 грн. сума заборгованості за відсотками.

Вказаний договір факторингу, що містить підписи уповноважених представників сторін та скріплений печатками, підтверджує належний перехід прав вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ « Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Цей договір факторингу є чинним, оскільки його дійсність ніким не оспорено, а тому він підлягає виконанню.

Аналізуючи зазначене в сукупності, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту ( тілу кредиту) в сумі 11 199, 99 грн.

Щодо відсотків за користування кредитом колегія суддів зазначає наступне.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Звертаючись до суду ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило суд стягнути на свою користь із відповідача- ОСОБА_1 відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 39 793, 59 грн.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем було надано розрахунок заборгованості з якого вбачається, що нарахування відсотків за користування наданими кредитними коштами відбувалося у період з 27 грудня 2021 року по 22 грудня 2022 року.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргу апелянт зазначив, що на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , бере активну участь у здійсненні заходів необхідних для захисту суверенітету та територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації безпосередньо на лінії бойового зіткнення. Добровільно мобілізувався до лав Збройних Сил України з перших днів повномасштабного вторгнення, а саме з 25 лютого 2022 року, що підтверджується відповідними записами у військовому квитку, для виконання свого конституційного обов`язку із захисту України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Отже, він відноситься до категорії осіб, які мають пільги, встановлені частиною 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки є військовослужбовцем, яка призвана на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Із вказаним доводом апелянта колегія суддів частково погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

З доказів, які були долучені до апеляційної скарги,вбачається, що відповідач- ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується військовим квитком, серія: НОМЕР_4 , посвідченням учасника бойових дій № НОМЕР_5 від 12 травня 2016 року (а.с. 68, 72-73).

Згідно довідки, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 від 04 жовтня 2024 року № 1845/262, ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 .( а.с.74).

Як вбачається із військового квитка ОСОБА_1 , він був зарахований до списку військової частини 25 лютого 2022 року.

Як установлено вище, кредитний договір укладено 27 грудня 2021 року, заборгованість по процентам нарахована із 27 грудня 2021 року по 22 грудня 2022 року.

Колегія суддів зауважує, що відсотки за користування кредитом за період з 25 лютого 2022 року по 22 грудня 2022 року, з урахуванням положень пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не можуть бути нараховані відповідачу.

Враховуючи вимоги пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та докази, які підтверджують факт перебування відповідача на військові сліжбі в ЗСУ з 25 лютого 2022 року і на даний час, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування та стягнення з нього відсотків за користування кредитом в період з 25 лютого 2022 року і по 22 грудня 2022 року.

З огляду на вище викладене колегія суддів приходить до висновку, що сума відсотків за користування кредитними коштами, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за період з 27 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року 6 463 грн. 52 коп.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами підлягають задоволенню частково, стягнувши із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відсотки за користування кредитом за період з 27 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року, що становить 6 463, 52 грн.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови у частині вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіпідлягають частковому задоволенню та стягненню з останнього на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2742829 від 27.12. 2021 року що становить 17 663, 51 грн, з яких 11 199, 99 грн- заборгованість за тілом кредиту, 6 463, 52 грн.-заборгованість за відсотками за користуванням кредитом за період з 27 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково (34, 64%), а тому понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати, що складються з судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684 грн, у пропорційному розмірі до задоволених вимог, що складає розмір 929,74 грн слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Понесені відповідачем ОСОБА_1 та документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору за подання апеляційної скарги, слід покласти на позивача ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у пропорційному розмірі до задоволених вимог скарги (65, 36 %), що складає суму 2 631, 39 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 626-629, 1048, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України « Про електронну комерцію», ст.ст. 3, 4, 8, 133, 137, 141, 211, 274, 277, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2024 рок скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за кредитним договором № 2742829 від 27 грудня 2021 року у розмірі 17 663,51 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 11 199,99 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 27 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року - 6 463,52 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви, у розмірі929,74грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) на користь ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 2631,39 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2025 року.

Головуючий: Судді: