РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року

м. Рівне

Справа № 555/86/24

Провадження № 22-ц/4815/65/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.

судді : Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Юсенко А.О. на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2024 року, ухваленого в складі судді Мельничук Н.В., повний текст рішення складено , у справі № 555/86/24

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно судового наказу виданого 14.07.2023 року Березнівським районним судом Рівненської області з нього стягнуто аліменти на утримання трьох дітей у розмірі половини заробітку (доходу), справа N? 555/ 1343/23. Вважає, що такий розмір аліментів , оскільки його зазначено батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не є його донькою. Окрім того, у нього є двоє дітей від попереднього шлюбу з ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , існування яких не було враховано при видачі зазначеного вище судового наказу. Його колишня дружина ОСОБА_4 офіційно не зверталась із заяво про стягнення з нього аліментів, однак він відраховує їй аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку.

3 огляду на зазначене, вважає, що розмір стягнутих з нього аліментів згідно судового наказу від 14.07.2023 року є завищеним просив суд змінити розмір аліментів з частки всіх видів заробітку (доходу) до 1/3 частки але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2024 року зменшено розмір аліментів стягуваних згідно судового наказу від 14.07.2023 року виданого Березнівським районним судом Рівненської області, справа N? 555/1343/23 про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з половини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що позивачем не доведено факту погіршення його матеріального стану внаслідок стягнення аліментів та погіршення стану здоров`я платника аліментів. Крім того, рішення суду не містить жодних мотивів прийняття або відхилення доказів та аргументів відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з відповідачем. Також ОСОБА_1 зазначено батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не є його донькою.

Вказані обставини сторонами не заперечувались.

Судовим наказом Березнівського районного суду Рівненської області від 14.07.2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Від попереднього шлюбу з ОСОБА_4 у ОСОБА_1 є двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішення суду про стягнення аліментів на їх утримання відсутнє.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей,суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно з частиною 5 цієї ж статті той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Водночас, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі №691/926/20.

З позовної заяви вбачається, що заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів позивач посилається не на зміну сімейного стану, стану здоров`я, а вказує на наявність на його утриманні інших утриманців та відсутність достатніх коштів для сплати призначених аліментів, оскільки розмір аліментів які він має сплачувати на всіх дітей перевищує 70% від його доходу.

Відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Убачається, що обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує позов, існували на час видачі судового наказу від 14.07.2023 року про стягнення з нього аліментів на утримання трьох дітей. Разом із тим, у справі відсутні достатні та об`єктивні докази про те, що матеріальне або сімейне становище позивача змінилося чи погіршилося.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що позивач є платником аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку на утримання двох дітей від першого шлюбу. Сама по собі наявність інших дітей не свідчить про погіршення матеріального стану платника аліментів.

Водночас апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З аналізу ч. 5 ст. 183 СК України та Розділу ІІ ЦПК України слідує, що стягнення аліментів на трьох дітей у розмірі 1/2 частини від заробітку також здійснюється у безспірному порядку шляхом видачі судового наказу, який згідно ч.1 ст. 170 ЦПК України, не може бути скасований. Тобто стягнення аліментів у такому розмірі фактично є державною гарантією. Оскільки згідно судового рішення з позивача стягуються аліменти на двох дітей у розмірі 1/2 частини від заробітку/доходу, то зменшення такого розміру, в будь-якому разі є недоречним та неприпустимим.

Крім того, судове рішення про стягнення аліментів на двох дітей від першого шлюбу відсутнє.

Таким чином, жоден із наданих позивачем доказів не підтверджує наявність підстав для звільнення позивача від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей у розмірі, визначеному судовим наказом.

Запропонований позивачем розмір аліментів, на думку суду, призведе до погіршення їх матеріального становища, та, як наслідок, позбавить дітей права та гідний рівень утримання, духовного та фізичного розвитку, чим грубо порушить вимоги, щодо захисту прав дитини як національного законодавства так і міжнародних договорів, що є недопустимим.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір аліментів які він має сплачувати на всіх дітей перевищує 70% від його доходу не можуть бути взяті до уваги, оскільки матеріали справи будь яких доказів з цього приводу не містять. Спори щодо розміру відрахувань із заробітної плати у зв`язку із стягненням аліментів не є підставою для їх зменшення.

Таким чином, оскільки позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували погіршення його майнового стану та неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Юсенко А.О. задовольнити .

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2024 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає,крім випадків крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 30 січня 2025 року.

Головуючий суддя:

Судді :