Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/375/24
Провадження № 2/542/56/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Карась В.Р.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачки - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2024 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 (надалі також - відповідачка, ОСОБА_3 ), третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради (надалі також - третя особа-1, Служба у справах дітей), в якій позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 05 березня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 29-30 т.1).

Ухвалою суду від 06 травня 2024 року продовжено строк підготовчого провадження у справі до 90 днів (а.с. 88 т.1).

Своєю ухвалою від 04 червня 2024 року суд залучив до участі у справі Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради (надалі також - третя особа-2, Орган опіки та піклування), ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі також - третя особа-3, ІНФОРМАЦІЯ_4 ), зобов`язав Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві надати до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 108-109 т.1).

Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року повторно зобов`язано Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві надати до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 136-137 т.1).

Своєю ухвалою від 06 серпня 2024 року суд відповідно до клопотання представника позивача залишив без розгляду клопотання позивача про направлення запитів до Новосанжарської райлікарні, Полтавської психлікарні та Новосанжарської районної поліції у цивільній справі № 542/375/24 (а.с. 138-139 т.1).

29 жовтня 2024 року до суду від Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, надійшло рішення виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 24 вересня 2024 року № 321 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування» та Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідність його інтересам дитини (а.с. 204-205 т.1).

Ухвалою суду від 30 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті, в судове засідання суд викликав свідки (а.с. 209-210 т.1).

13 листопада 2024 року до суду від Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, повторно надійшло рішення виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 24 вересня 2024 року № 321 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування» та Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідність його інтересам дитини (а.с. 218-219 т.1).

16 грудня 2024 року суд своєю ухвалою поновив позивачу процесуальний строк для подання до суду доказів у справі, долучивши до справи копії платіжних інструкцій та квитанції про перерахування коштів ОСОБА_4 на рахунок ОСОБА_5 (а.с. 6-7 т.2).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 у них народився спільний син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками, якого відповідно до свідоцтва про народження зазначені: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 .

Вказав, що відповідачка від народження сина постійно ухиляється від обов`язку його утримувати, має заборгованість зі сплати аліментів.

ОСОБА_3 протягом усього життя сина постійно самоусувалась від виконання батьківських обов`язків, зловживала алкогольними напоями, що призводило до тяжких наслідків, які відобразились на здоров`ї сина. Син без належного нагляду потравляв в ополонку, труївся грибами, на нього було здійснено наїзд автомобілем.

Вказав, що разом із сином проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі, що позивач орендує.

Позивачем забезпечені гідні умови проживання для сина, гармонійна атмосфера оточення. Між батьком і сином існують доброзичливі стосунки. Позивач здійснює нагляд за станом здоров`я дитини, а той час як мати участі у вихованні сина та його забезпеченні не приймає. Наголошено на тому, що саме позивач сплачує кошти за навчання сина в Полтавському фаховому кооперативному коледжі, допомагає сину у навчанні, тримає тісний контакт з куратором, забезпечує необхідним інвентарем для освіти та розвитку.

Враховуючи викладені обставини, спираючись на норми сімейного законодавства, позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення матері, ОСОБА_3 , її батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 на підставі пункту 2 частини 1 статті 164 СК України.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 березня 2024 року відповідачці надавався строк для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами. Ухвала суду разом із копією позовної заяви з додатками направлялись відповідачці на зареєстровану адресу проживання, зазначену у довідці з Єдиного демографічного реєстру № 476339 від 04 березня 2024 року, - АДРЕСА_2 , однак повернулись до суду із зазначенням причини невручення - «адресат відсутній за вказано адресою» 12.03.2024 (а.с. 33-58 т.1).

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала суду від 05 березня 2024 року вважається такою, що вручена.

Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідачка не скористалась.

Поряд з цим, відповідачка ОСОБА_3 з`явилась у судові засідання з розгляду справи по суті 02 грудня 2024 року та 21 січня 2025 року та надала суду усні пояснення з приводу позовних вимог ОСОБА_1 , заперечуючи проти їх задоволення.

У судове засідання, призначене на 21 січня 2025 року, з`явились представник позивача та позивач, які підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

В судових засіданнях з розгляду справи по суті стороною позивача наголошувалось на невиконанні матір`ю ОСОБА_3 її батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на необхідності позбавлення її батьківських прав.

Представником позивача зазначалось, що факт ухилення матері від виконання її батьківських обов`язків підтверджується тим, що вона більше десяти років не приймає участі у вихованні, навчанні та лікуванні сина. Ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків підтверджується зібраними по матеріалам справи доказами, характеристиками сина ОСОБА_4 з місць навчання, довідками по заборгованості зі сплати аліментів матір`ю, медичними документами, висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, показами допитаних свідків. В судових засіданнях стороною позивача акцентувалась увага на тому, що син ОСОБА_4 повністю знаходиться на утриманні батька, в той час, як мати не є присутньою в житті дитини, не здійснює спілкування із сином в необхідному обсязі. Умисне ухилення від батьківських обов`язків матір`ю підтверджується наявною заборгованістю зі сплати аліментів. Вказано, що протягом періоду розгляду справи, відповідачка не вживає заходів для налагодження стосунків з дитиною, а одне лише заперечення проти позову ОСОБА_3 не свідчить про бажання виконувати свої батьківські обов`язки.

Безпосередньо позивачем наголошувалось в судовому засіданні, що він на себе взяв відповідальність щодо виховання сина, оскільки мати пиячила під час спільного проживання із сином. Вказав, що мала місце дорожньо-транспортна пригода із травматизацією дитини. Зазначав, що саме він доглядав за сином, син гарно вчиться і має здобутки у спорті, в той час як мати не сплачує аліменти на сина, не знає, де він навчається, не знає куратора сина. ОСОБА_1 наголосив, що коли син виріс, мати згадала про нього, почала заявляти претензії, щоб він їй допомагав.

ОСОБА_1 неодноразово в судових засіданнях акцентував увагу на тому, що метою його позову є захист фінансових гарантії сина від посягань матері, щоб в майбутньому після позбавлення матері батьківських прав, вона не мала можливості звернутись до суду із позовом до сина про стягнення на її користь матеріальної допомоги. Поряд з цим, позивач вказував, що позбавлення батьківських прав матері не повинно мати наслідком закінчення спілкування сина із матір`ю.

Відповідачка ОСОБА_3 в судових засіданнях з розгляду справи по суті 02 грудня 2024 року та 21 січня 2025 року проти позовних вимог заперечувала, зазначаючи про їх безпідставність. Зокрема, нею зазначено, що до 2014 року вона більше займалась вихованням сина, поряд з цим відповідачкою підтверджена та обставина, що син проживає з 2014 року із батьком. Відповідачкою пояснено, що незважаючи на такі обставини, вона телефонує сину, переводить йому кошти. Вказано, що син приїзжав до неї в м. Київ, де вона працює. Вказала, що сплатила в рахунок погашення заборгованості по аліментам 5000 грн. Зазначила, що постійно переводила на картковий рахунок сина грошові кошти в якості матеріальної допомоги, на підтвердження чого нею було надано до суду копії квитанцій та платіжних доручень. ОСОБА_3 пояснено, що їй відомо, де навчається син, та яку вартість складає оплата за навчання. Зазначила, що вона знає, що син займається спортом (боксом), оскільки син повідомляє їй про свої успіхи у спорті. Також син ділиться інформацією щодо навчального процесу з матір`ю, на підтвердження чого ОСОБА_3 в судовому засіданні продемонстрована переписка в мобільному телефоні із сином, яка містить відео- та фотофайли сина ОСОБА_4 . Також, матір`ю вказано, що вона намагається допомагати сину, пересилає йому продукти харчування поштою. Нею зазначено, що син ОСОБА_4 спілкується із її донькою від першого шлюбу. Та обставина, що син ОСОБА_4 проживав у с. Старі Санжари та знаходився під доглядом матері відповідачки, пояснено нею тим, що її матір (баба ОСОБА_4 ) хворіла і вона мала забезпечувати і її, і двох своїх дітей, у зв`язку з чим працювала. Вказала на те, що має гарні відносини із сином.

Представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради в судові засідання жодного разу не з`являвся. Така третя особа про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 21 січня 2025 року, повідомлялась належним чином (а.с. 24 т. 2), однак про причини неявки свого уповноваженого представника не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала.

Представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради в судове засідання, призначене на 21 січня 2025 року, не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання (а.с. 23 т. 2). Від Органу опіки та піклування надійшла заява 29 жовтня 2024 року про проведення судових засідань без участі представника органу опіки та піклування, за змістом якої вказано, що при вирішенні питання орган опіки та піклування покладається на розсуд суду (а.с. 203 т.1).

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 у судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 17 т.2).

20 червня 2024 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшли до суду пояснення, за змістом яких він просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що рішення суду не впиватиме на вирішення питання щодо призову позивача на військову службу (а.с. 119-121 т.1).

Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності не з`явившихся учасників справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідачки, допитавши свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , заслухавши думку сина ОСОБА_4 щодо позбавлення батьківських прав його матері, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі обставини справа.

Обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2006 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який 12 квітня 2011 року розірваний рішенням Київського районного суду м. Полтави (а.с. 9 т.1).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01 серпня 2020 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що складено відповідний актовий запис від 17 липня 2006 року за № 606. Його батьками записані: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 (а.с. 5 т.1).

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач разом із сином проживають за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі, яку позивач орендує.

Вказані обставині вбачаються з акта обстеження умов проживання від 18 грудня 2017 року, в якому також зазначено, що житло розміщене на 6 поверсі десятиповерхового будинку, складається з однієї кімнати, кухні, коридору, санвузла, ванної кімнати: умови проживання задовільні та відповідають санітарно-гігієнічним вимогам: для виховання та розвитку дитини створені умови, у кімнаті розташовані два дивани, телевізор, ноутбук, стіл, шафа для одягу, дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям, продуктами харчування (а.с. 20 т.1).

Згідно з довідкою Полтавського фахового кооперативного коледжу № 122 від 13 лютого 2024 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в Полтавському фаховому кооперативному коледжі на денному відділенні з 01.09.2021 по 30.06.2024 за спеціальністю 081 Право (а.с. 14 т.1).

Відповідно до характеристики студента Полтавського фахового кооперативного коледжу ОСОБА_4 встановлено, що останній навчається у відповідному навчальному закладі з 01.09.2021 за спеціальністю «Право», є цілеспрямованим, відповідальним, здібним студентом, проявляє інтерес до навчання, навчається на оцінки «відмінно», сумлінно ставиться до відвідування занять, має добрий загальний і фізичний розвиток, має дружні стосунки з іншими студентами, дбайливо ставиться до громадських доручень, бере участь у студентських заходах, не має шкідливих звичок (а.с. 19 т.1).

Також, в подальшому 15 квітня 2024 року до матеріалів справи була долучена ще одна характеристика студента Полтавського фахового кооперативного коледжу ОСОБА_4 , в якій окрім того, що зазначено в характеристиці, поданої разом із позовом до суду, додаткового вказано, що ОСОБА_4 проживає з батьком та має гарні відносини з родичами. Рідні беруть активну участь у його вихованні. Мати ОСОБА_4 жодного разу не давала про себе знати та не брала участь у навчально-виховному процесі (а.с. 79 т.1).

Також, позивачем до суду надана характеристика учня 9 класу Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 імені Бориса Серги Полтавської міської ради Полтавської області» ОСОБА_4 , в якій зазначено, що ОСОБА_4 навчається в відповідному закладі з першого класу. Вказана характеристика містить опис позитивних рис дитини, яка має високий навчальний потенціал. У такій характеристиці вказано, що батько зацікавлений у навчанні сина, регулярно здійснює контроль за успішністю та поведінкою сина. Зазначено, що вдома для навчання створені всі необхідні умови (а.с. 15 т.1).

З наданої до суду копії рішення Новосанжарського районного суду від 25 жовтня 2022 року у справі № 553/1288/22 вбачається, що з ОСОБА_3 вирішено стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 травня 2022 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-8 т.1).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 18 грудня 2023 року № НОМЕР_5, згідно з виконавчим листом № 553/1288/22, виданим 26 грудня 2022 року, наявна заборгованість станом на 18 грудня 2023 року у розмірі 101742 грн 55 коп. (а.с. 11-12 т.1).

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 30 липня 2024 року № НОМЕР_5, згідно з виконавчим листом № 553/1288/22, виданим 26 грудня 2022 року, наявна заборгованість станом на 22 червня 2024 року у розмірі 132339 грн 88 коп. (а.с. 166-167 т.1).

Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 7467, що надана позивачем разом із позовом, встановлено, що у період з 12 серпня 2012 року по 21 серпня 2021 року дитина ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: сполучена травма, ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом правої ключиці зі зміщенням, підвивих СІІ хребця, правобічний посттравматичний перехондріт правої вушної раковини, гемотімпаніт праворуч, множинні садна тулуба, кінцівок, субконюнктивальний кворовилив обох очей. У виписці зазначено, що ОСОБА_4 виписан у задовільному стані за вимогою матері (а.с. 16 т.1).

Відповідно до довідки КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Полтавської міської ради» від 21 березня 2024 року № 01-14/367/05 зазначено, що дитина ОСОБА_4 знаходиться під наглядом в КП «ЦПМСД № 1 ПМР» АЗПСМ № 11 з 2015 року, декларацію з лікарем-педіатром укладено з 06.06.2018. На амбулаторні прийоми хлопчик з`являється у супроводі батька або бабусі. Мати за період спостереження не огляди до лікаря з дитиною не з`являлась, станом здоров`я хлопчика не цікавилась (а.с. 78 т.1).

Також, позивачем на підтвердження своїх доводів, викладених у позовній заяві, надані до суду копія його заяви начальнику служби у справах дітей Новосанжарської райдержадмінстрації від 22 серпня 2012 року, в якій він просив відібрати сина від матері, перевірити психічний стан колишньої дружини, примусово направити її на лікування від алкогольної залежності (а.с. 80-81 т.1), а також копія заяви ОСОБА_7 (бабусі ОСОБА_4 ) від 22 серпня 2012 року, адресованої прокурору Новосанжарського району, про негайне втручання у розслідування кримінальної справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю її онука (а.с. 82 т.1).

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідність його інтересам дитини, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 24 вересня 2024 року за № 321 (а.с. 204-205 т.1) встановлено, що заслухавши гр. ОСОБА_1 , врахувавши пояснення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розглянувши матеріали даної справи на комісії з питань захисту прав дитини, керуючись статтями 19, 150, 152, 155,164, 165, 166 Сімейного кодексу України, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 20.09.2024 (протокол № 12), матеріали, що стосуються даної справи, виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування вважав за доцільне, в інтересах дитини, позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зважаючи на те, що мати ОСОБА_3 ухиляється від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо сина, а саме: не проживає з ним, не займається його вихованням, не цікавиться його життям, лікуванням, навчанням, батько ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо сина ОСОБА_4 .

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд виходить з такого.

Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами статей 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про стан їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один із батьків.

Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і гуртуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, § 57, § 58).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). […] Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20 (провадження № 61-6807св21), від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18 (провадження № 61-21461св19), від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19).

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Така правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Висновки щодо правозастосування

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовного її сина ОСОБА_4 , позивач посилався на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом із сином проживають за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі, яку позивач орендує. Мати ОСОБА_3 проживає окремо від сина.

На підтвердження того факту, що ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні дитини, не турбується про її здоров`я та життя позивачем надано дві характеристики студента Полтавського фахового кооперативного коледжу ОСОБА_4 .

Відповідно до характеристики, що була надано позивачем разом із позовом, встановлено, що вона містить позитивні характеристики ОСОБА_4 та в ній не зазначено жодних відомостей щодо участі матерів у навчальному процесі сина (а.с. 19 т.1).

В подальшому 15 квітня 2024 року до матеріалів справи була долучена ще одна характеристика студента ОСОБА_4 , в якій окрім того, що зазначено в характеристиці, поданої разом із позовом до суду, додаткового вказано, що ОСОБА_4 проживає з батьком та має гарні відносини з родичами. Рідні беруть активну участь у його вихованні. Мати ОСОБА_4 жодного разу не давала про себе знати та не брала участь у навчально-виховному процесі (а.с. 79 т.1).

Відповідна інформація, що охоплює життя сина з моменту його навчання у коледжі з 01.09.2021 не може достеменно свідчити про свідоме нехтування відповідачкою своїх обов`язків. Про невиконання матір`ю її батьківських обов`язків також не може свідчити та обставина, що мати не знає імені куратора сина у коледжі, як на цьому наполягав позивач.

З наданої характеристики учня 9 класу Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 імені Бориса Серги Полтавської міської ради Полтавської області» ОСОБА_4 , відомостей, що свідчать про ухилення матір`ю від виконання своїх батьківських обов`язків, взагалі не вбачається (а.с. 15 т.1).

Матеріалами справі підтверджений факт невиконання відповідачкою рішення суду щодо сплати аліментів на утримання сина та наявність непогашеної заборгованості.

Поряд з цим, судом встановлено, відповідно до квитанції від 28 листопада 2024 року ОСОБА_3 сплатила 5000 грн заборгованості по виконавчому провадженню ВП-НОМЕР_5, відкритому щодо стягнення аліментів (а.с. 226 т.1).

Крім цього, суд приймає до уваги пояснення самого сина ОСОБА_4 , який в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що мати приблизно один раз в три місяці переводить сину кошти на його банківську картку. ОСОБА_4 зазначено, що він цих коштів не вимагає, вона їх переводить добровільно.

Поряд з цим, суд надає оцінку наданим відповідачкою платіжним дорученням та квитанціям, що на її думку підтверджують виконання нею у повному обсязі зобов`язань зі сплати аліментів, та зазначає таке (а.с. 227-251 т. 1).

Надані квитанції підтверджують перерахування грошових коштів з рахунку гр. ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_4 . Водночас, перерахування грошових коштів неповнолітньому сину саме відповідачкою надані платіжні документи не підтверджують.

Однак, незважаючи на те, що такі документи не підтверджують факту виконання відповідачкою обов`язків зі сплати аліментів, суд наголошує, що не спростовано позивачем і тієї обставини, що мати самостійно і добровільно перераховує сину кошти на утримання поза межами виконавчого провадженні зі стягнення аліментів. Відповідна обставина підтверджена самим сином ОСОБА_4 в судовому засіданні.

Не слугує підтвердженням ухилення матері від виконання нею батьківських обов`язків і виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 7467, що надана позивачем разом із позовом, з якої вбачається обставина госпіталізації ОСОБА_4 внаслідок отриманих травм, а також те, що він був виписаний з лікарні у задовільному стані за вимогою матері (а.с. 16 т.1).

Посилання позивача щодо винуватості ОСОБА_3 в травматизації сина не знайшли свого об`єктивного підтвердження в суді, оскільки відомостей про те, що ОСОБА_3 притягалась до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, або за злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною до суду надано не було.

Підтвердженням цього також не можуть бути надані позивачем копія його заяви начальнику служби у справах дітей Новосанжарської райдержадмінстрації від 22 серпня 2012 року, в якій він просив відібрати сина від матері, перевірити психічний стан колишньої дружини, примусово направити її на лікування від алкогольної залежності (а.с. 80-81 т.1), а також копія заяви ОСОБА_7 (бабусі ОСОБА_4 ) від 22 серпня 2012 року, адресованої прокурору Новосанжарського району, про негайне втручання у розслідування кримінальної справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю її онука (а.с. 82 т.1).

Відомості про те, що ОСОБА_3 страждає на алкогольну залежність, як це заначено в заяві ОСОБА_1 22 серпня 2012 року, і на що вказувала під час допиту свідок ОСОБА_7 , належними медичними документами не підтверджені.

Та обставина, що мати за період спостереження сина в КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Полтавської міської ради» на огляди до лікаря з дитиною не з`являлась, не свідчить безумовно по ухилення останньої від виконання батьківських обов`язків та не вказує, що їй не цікавий стан здоров`я дитини.

Також, вимоги позивача про позбавлення матері батьківських прав обґрунтовані й висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідність його інтересам дитини, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 24 вересня 2024 року за № 321 (а.с. 204-205 т.1), у якому зазначено, що виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування вважав за доцільне, в інтересах дитини, позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дослідивши такий висновок, суд зазначає про його необґрунтованість та відсутність у ньому вмотивованих аргументів. Зокрема, з висновку вбачається, що про доцільність позбавлення матері батьківських прав щодо сина, орган опіки та піклування дійшов після того, як заслухав пояснення гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та розглянувши надані документи, серед яких, окрім тих, що були надані позивачем до суду, також були документи, складені під вчинення дії щодо підготовки цього висновку, зокрема, лист служби у справах дітей Новосанжарської селищної ради № 268/01-25 від 25.07.2024, лист, акт та висновок оцінки потреб сім`ї/особи Полтавського міського центру соціальних служб від 07.08.2024, пояснення ОСОБА_4 , які до суду надані не були. З такого висновку, вбачається, що під час його складання пояснення у ОСОБА_3 органом опіки не відбирались, висновок складений за їх відсутності. Про причини неотримання пояснень від відповідачки такий висновок не містить.

Також суд зазначає, що з висновку не зрозуміло які саме обставини, яка поведінка, які дії чи бездіяльність вказують на злісне невиконання матір`ю ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків щодо сина.

З огляду на викладене, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування (про доцільність батьківських прав), оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В судовому засідання в якості свідків були допитані гр. ОСОБА_6 (вітчим позивача) та гр. ОСОБА_7 (мати позивача, бабуся ОСОБА_4 ).

Свідок ОСОБА_6 , повідомив, що із відповідачкою він знайомий з 2006 року. З 2011 року вона виїхала в с. Старі Санжари разом із сином та донькою від попереднього шлюбу, де проживала із матір`ю. Зазначив, що ОСОБА_4 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, оскільки мати погано за ним доглядала. В подальшому вона забрала сина із лікарні. Зазначив, що ОСОБА_3 покинула дітей на свою хвору мати в с. Старі Санжари і поїхала на заробітки. З 2013 року позивач забрав сина до себе, матеріально його утримував, в той час як мати ні за що не сплачувала. На питання чи підтримує ОСОБА_4 спілкування із матір`ю свідок категоричної відповіді не надав, вказавши, що ОСОБА_4 їздив на похорон до своєї бабусі, що проживала в с. Старі Санжари, а також вказав, що син з матір`ю спілкуються по телефону.

Свідок гр. ОСОБА_7 повідомила суду, що відповідачка пиячила, у зв`язку з чим і розпалась сім`я її сина із ОСОБА_3 . Позивачку намагалась вилікувати її мати, всі вчителі засуджували матір. В той же час її онук ОСОБА_4 труївся грибами, потравляв в ополонку, потравив дорожньо-транспортну пригоду. Вказала, що саме вона ходить із онуком до лікаря, а травми, отримані в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, і досі дають про себе знати. Зазначила, що батько забрав до себе сина о 2014 році, мати не надає матеріальної допомоги, не оплачує медичні послуги, дитячі табори. Всі ліки оплачує позивач. Саме ОСОБА_1 сплачує за навчання сина, а мати має заборгованість зі сплати аліментів на дитину. Акцентувала на тому, що відповідачка не закінчила пиятику, палить цигарки та є поганою матір`ю.

Надаючи оцінку показам свідка про алкогольну залежність відповідачки, її причетність до дорожньо-транспортної пригоди за участю сина, суд зазначає, що на підтвердження вказаних обставин жодних доказів до суду не надано, як і не надано доказів перебування особи на обліку у лікаря у зв`язку із алкогольною залежністю. Також притягнення ОСОБА_3 до будь якої адміністративної чи кримінальної відповідальності, пов`язаної із неналежним виконанням батьківських обов`язків, не встановлено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

В судовому засіданні 21 січня 2025 року була заслухана думку ОСОБА_4 щодо позбавлення батьківських прав його матері.

ОСОБА_4 зазначив, що проти задоволення позову він не заперечує. Поряд з цим, на запитання суду про те, які в нього склались відносини із матір`ю, останній повідомив наступні обставини.

З восьми років він проживає разом із батьком, батько піклується і утримує сина. З матір`ю раніше спілкувався рідко, але протягом останніх двох років вони стали спілкувались більше. Зазвичай вони спілкуються на повсякденні теми засобами телефонного зв`язку.

Суд зазначає, що факт спілкування матір`ю із сином також підтверджується і показами відповідачки, яка в судовому засіданні продемонструвала свій телефон із перепискою з сином, з якою вбачається, що син ділиться із матір`ю обставинами свого життя, пересилає їй свої фото.

Також ОСОБА_4 повідомлено, що мати вітає його зі святами - з Днем народження, Новим роком, Миколаєм. Вказав, що хоч і не просить від матері грошей, вона переводить певні суми йому на картку приблизно один раз на три місяці.

Підтвердив син ОСОБА_4 і повідомлені відповідачкою факти передачі йому матір`ю поштою продуктів харчування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За положенням частини шостої статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Надані позивачем докази доводять, що дитина проживає разом з батьком - позивачем у справі, що мати не у достатній мірі спілкується, забезпечує матеріально та приймає участь у вихованні сина, поряд з цим, суд акцентує увагу, що в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, що характеризують особливості матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку, й самі по собі встановлені факти недостатньої участі мати у вихованні, не можуть бути підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Не є також такою, що відповідає позбавленню батьківських прав і мета, через яку позивач звернувся до суду із цим позовом, а саме: позбавлення матері батьківських прав за для того, щоб вона не мала можливості в майбутньому звернутись до суду із позовом до сина про стягнення на її користь матеріальної допомоги.

Аналізуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку про недостатність доказів та мотивів, які б свідчили про наявність підстав для позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 .

Надані позивачем докази підтверджують характер та спосіб його участі у вихованні дитини, проте, не доводять факт злісного нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками щодо сина, тобто що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З огляду на необхідність забезпечення якнайкращих інтересів дитини, зокрема, в частині її права на спілкування з матір`ю та збереження зв`язків із нею, зважаючи на зацікавленість дитини в підтриманні зв`язків із матір`ю, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до відповідачки такого крайнього (виняткового) заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позові у повному обсязі, підстави для вирішення питання щодо розподілу судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись частиною 6 статті 259, статтями 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про позбавлення батьківських прав - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,АДРЕСА_1 ;

представник позивача: адвокат Пишногуб Наталія Олександрівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 03 липня 2018 року № 2258;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ;

третя особа - 1: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, , вул. Гайового, 3, м. Полтава, 36005;

третя особа - 2: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, , вул. Гайового, 3, м. Полтава, 36005;

третя особа - 3:ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 31 січня 2025 року.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва