Справа № 349/1841/24
Провадження № 2/349/52/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 січня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі судді Могили Р.Г.,

за участю секретаря судового засідання Мартиновської І.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1

( у режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 07 травня 2022 року в розмірі 2 560,97 доларів США.

Позов обгрунтовано тим, що 07 травня 2022 року в с.Вербилівці Рогатинського району позивач передав відповідачу кошти в сумі 2 000 доларів США, які останній зобов`язався йому повернути до 31 грудня 2022 року. 21 квітня 2024 року після неодноразових нагадувань ОСОБА_2 повернув лише частину коштів у розмірі 1 000 доларів США. Враховуючи, що у вказаний строк відповідач не повернув йому всі кошти, просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики від 07 травня 2022 року, який складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 1 000 доларів США та заборгованості за відсотками в розмірі 1 560,97 доларів США, всього 2 560,97 доларів США.

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

19 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві та додатково пояснила, що неодноразово звертався до відповідача із вимогою повернути позичені йому грошові кошти, однак йому було повернуто лише 1 000 дол. США , решта коштів та передбачені договором позики відсотки по сьогоднішній день позичальником не повернуто .

Відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився у судове засідання,про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.223, 280 ЦПК України.

Фактичні обставини справи

07 травня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів ( далі - Договір ), де сума позики становила 2 000 доларів США, а строк повернення коштів - до 31 грудня 2022 року.

Згідно п.5.1. Договору позичальник сплачує позикодавцю плату за користування позикою щомісячно у розмірі 3% від загальної суми позики. Плата сплачується позичальником до закінчення строку, вказаного в п.3.1 цього Договору, тобто до 31 грудня 2022 року.

У разі невиконання позичальником свого зобов' язання з повернення позики чи плати за користування позикою більше ніж за три місяці від дати, вказаної в п.3.1. цього Договору, позичальник зобов' язаний достроково повернути позику у повному обсязі, а також сплати плату за весь період користування та неустойку ( п.6.3. Договору ).

Згідно п. 7.1. Договору цей Договір набуває чинності з моменту надання позики позичальнику і є дійсним до моменту його повного виконання сторонами.

В день укладення договору позичальник ОСОБА_2 отримав грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США, що підтверджується копією акта передачі коштів до договору позики від 07 травня 2022 року.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що 21 квітня 2024 року після неодноразових нагадувань ОСОБА_2 повернув частину коштів у розмірі 1 000 доларів США.

Також позовній заяві зазначений розрахунок боргу за відсотками за період 08 травня 2022 року по 15 жовтня 2024 року, що складає загальну суму 1 560,97 доларів США .

Позивач є особою, яка має право на пільги, передбачені законодавством для баготодітних сімей, що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_1 , виданого 19 травня 2016 року , строк дії якого до 02 лютого 2026 року.

Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спір між сторонами виник з приводу стягення коштів за договором позики.

Спірні правовідносини врегульовано Цивільним кодексом України ( далі - ЦК України ).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 викладено правовий висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини першої та другої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц зазначено, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити у грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів в іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Оскільки сторони у договорі позики від 07 травня 2022 року визначили валютою позикового зобов`язання долар США, і звертаючись до суду з позовом позивач просив суд стягнути заборгованість за договором позики у доларах США , тому виконання договірного зобов`язання з повернення позики має здійснюватися в іноземній валюті .

З огляду на часткове виконання відповідачем ОСОБА_2 у квітні 2024 року зобов`язання, яке виникло на підставі договору позики , а саме повернення позивачу 1 000 доларів США, тому до примусового стягнення підлягає сума боргу за спірними позиковим зобов`язанням, що становить 1 000 доларів США.

Наведений позивачем в позовній заяві розрахунок боргу за відсотками за період 08 травня 2022 року по 15 жовтня 2024 року, що складає загальну суму 1 560,97 доларів США є обгрунтованим та відповідає вимогам п.6.3. та п.7.1 Договору позики, і вказана сума боргу підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач у позовній заяві просив звільнити його від сплати судового збору, оскільки є багатодітним батьком, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. г ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо позивачами є члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті ( ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» ).

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2024 року позивача було звільнено від сплати судового збору.

Отже судовий збір за розгляд справи в суді необхідно стягнути з відповідача на користь держави , який з врахуванням ціни позову та розміру ставки судового збору, що наведений в п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики грошових коштів від 07 травня 2022 року, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 1 000,00 доларів США та заборгованості за відсотками в розмірі 1 560,97 доларів США, всього 2 560,97 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн із зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 30 січня 2025 року.

Суддя Р. Г. Могила