ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/83/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Ейс на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Ромазаном В.В. у цивільній справі №607/17152/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Ейс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ТОВ ФК Ейс звернулось до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 23 серпня 2020 року між ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №645894628 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно умов якого на рахунок останньої було перераховано грошові кошти у сумі 16200,00 грн на її банківську картку строком на 8 днів та зі сплатою процентів за користування коштами.

Право грошової вимоги за вказаним кредитним договором переходило тричі на підставі договорів факторингу: від ТОВ Манівео швидка фінансова допомога до ТОВ Таліон Плюс; від ТОВ «Таліон Плюс до ТОВ ФК Онлайн Фінанс та від ТОВ ФК Онлайн Фінанс до позивача - ТОВ ФК Ейс.

Згідно останнього договору факторингу від 17 липня 2024 року №17/07/24, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ ФК Ейс, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 48020,30 грн відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу.

Відповідачка не виконала належним чином взяте на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, тому ТОВ ФК Ейс просило суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором №645894628 від 23 серпня 2020 року у розмірі 48020,30 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ ФК Ейс просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вказує, що рішення є таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, оскільки договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено відступлення права вимоги, яке виникне в майбутньому, а тому вважає, що договори факторингу та реєстри права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги. Відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ Таліон Плюс відбулося в межах чинності Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. Крім цього, факт здійснення оплати не впливає на відступлення прав вимоги, оскільки відповідно до умов договорів факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

У відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказує, що ТОВ ФК Ейс не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати правильним.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Обставини справи.

23 серпня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 (на даний час прізвище змінено на ОСОБА_4 згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 19.06.2021 Тернопільським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) укладено договір № 645894628, відповідно до пункту 1.1 якого Товариство зобов`язується надати Позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 16200 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно пунктів 1.3, 1.4 або 1.5 цього договору.

Вказаний договір підписаний електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 66Х42FGK, що надісланий 23.08.2021 року о 10 год. 31 хв. на номер телефону Позичальника, про що свідчить довідка щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

За умовами кредитного договору ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надає відповідачу кредит строком на 8 днів від дати отримання кредиту Позичальником (п.1.2).

На період строку, визначеного в п.1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,58 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п.1.3)

У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (п.1.4).

Базова процента ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п.1.2 договору, виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п.1.4 цього договору (п.1.5).

Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (п. 4.3.).

Сторони погодили та підписали, у тому числі відповідач, шляхом одноразового ідентифікатора, графік розрахунків у якому зазначили сукупну вартість кредиту за дисконтною ставкою, яка складає 104,64% від суми кредиту або 16951,68 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом у розмірі 4,64 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 751,68 грн. у грошовому виразі, суму кредиту у розмірі 16200 грн. у грошовому вираженні. У пункті 4 Графіку сторони передбачили, що у разі користування кредитом понад строк, вказаний у пункті 1.2 договору, до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в порядку, передбаченому договором.

03 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої строк дії кредитного договору продовжено на тридцять днів та було обумовлено, що починаючи з 31 серпня 2020 року Позичальник сплачує за користування кредитом 1,44 відсотки в день суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткової угоди. Зазначену угоду підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.

03 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої строк на який був наданий кредит, продовжено на три дні та обумовлено, що починаючи з 30 вересня 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,15 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно цієї додаткової угоди. Зазначену додаткову угоду підписано ОСОБА_3 за допомогою одноразового ідентифікатора.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредит у розмірі 16200 грн шляхом перерахування на її банківську карту № НОМЕР_2 , що стверджується платіжним дорученням № da8d0071-6018-4d43-820f-989551e308103 від 21.08.2020 року, а також довідкою №07/2024 складеною ПАТ КБ «Приватбанк» від 12.07.2024.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали договір факторингу №28/1118-01, строком дії до 28.11.2019 року.

У розділі 1 зазначеного договору визначено терміни, а саме: Відповідно до умов вказаного договору: п.п.1.1 «Боржник» фізична особа, з якою укладено кредитний договір, право вимоги до якого уступається за цим договором; п.п.1.2 «Кредитний договір» кредитний договір, укладений між клієнтом і боржником, права вимоги за яким відступаються, та який відповідає наступним критеріям: боржником за кредитним договором виступає фізична особа та кредит не забезпечується заставою. Перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до цього договору, а саме в Реєстрах прав вимог; п.п. 1.3. «Право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому; п.п1.4 «Борг» означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили; п.п.1.5 «Реєстр прав вимог» означає перелік прав вимог до боржників, що відступаються за цим договором. Форма Реєстру прав вимог наведена в додатку № 1 до цього договору. Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1. договору).

Згідно умов цього договору факторингу, Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (пункт 2.1).

Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги (пункт 4.1).

На виконання пункту 2.1 договору факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано Реєстр прав вимоги № 106 від 04.11.2020, у якому зазначено право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № 645894628 від 23.08.2020 року на загальну суму 34801,58 грн.

В подальшому, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено наступні угоди:

28.11.2019 року додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року;

31.12.2020 року додаткову угоду № 26, що продовжила строк дії договору факторингу до 31.12.2021 року;

31.12.2021 року додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору факторингу до 31.12.2022 року.

Крім того, 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого встановлено до 04.08.2021 року.

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 року та № 3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії зазначеного договору факторингу до 30.12.2024 року включно.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, сторони зазначили що від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» переходить право вимоги до ОСОБА_2 за спірним кредитним договором на загальну суму 48020,30 грн.

17 липня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №17/07/2024, відповідно до умов якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступив позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №17/07/2024 від 17.07.2024, сторони зазначили, що від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» переходить право вимоги до ОСОБА_2 на загальну суму 48020,30 грн. за спірним кредитним договором.

Як вбачається із виписки із особового рахунку за кредитним договором №645894628, складеної ТОВ «ФК Ейс», станом на 22 липня 2024 заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором не погашена та становить 48020,30 грн, що складається з наступного: 16200 грн заборгованість по тілу кредиту; 31820,78 грн - заборгованість по відсотках.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 року, боргові зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором від 23 серпня 2020 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору на час укладення договору відступлення права вимоги №28/1118-01, тому у ТОВ «Таліон Плюс», як Фактора, не виникло право вимоги за зобов`язанням відповідача, яке він міг би передати на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

Крім цього, суд зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, як і за іншими договорами факторингу.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду, зокрема, в частині відмови у задоволенні позову з підстав відсутності доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Інші зазначені судом підстави, зокрема, укладення кредитного договору з ОСОБА_2 після укладення договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, враховуючи наступні мотиви.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Відповідно до п. п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Враховуючи, що строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року неодноразово продовжувався додатковими угодами, аж до 31.12.2022 року, тому станом на 4 листопада 2020 року (день підписання реєстру №106 від 4 листопада 2020 року) первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вправі був відступити ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором № 645894628, укладеним 23 серпня 2020 року з ОСОБА_2 , за яким настав строк виконання.

А тому відмова у позові з тих підстав, що право вимоги до відповідача не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року, не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на вимогах закону.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності у справі доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, як і за іншими договорами факторингу, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову ТОВ ФК Ейс.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що:

47. Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

48. Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17 виснувано, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту сплати оплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (ст. 1077 ЦК) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах.

В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).

Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п. 3.1.2 фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

Пунктами 2, 3 реєстру прав вимоги № 88 від 08.07.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року від ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон Плюс» сторони погодили, що сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог становить 10% від основної суми заборгованості (тіла кредиту) та складає 2 096843,85 грн. Визначено, що сума фінансування за цим реєстром прав вимоги підлягає сплаті фактором у чотири етапи до 20 числа кожного календарного місяця. Кожний платіж повинен бути не менше 25 % від суми фінансування.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, тому колегія суддів вважає, що у зв`язку саме з цією обставиною позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ ФК Ейс.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку з апеляційним розглядом справи, покласти на сторони в межах ними понесених.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Ейс задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 січня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.