ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24467/24

Провадження № 22-ц/820/238/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року (суддя Дем`янов Ю.М.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 03 листопада 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено автомобіль КIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , та який на час вказаної пригоди був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» за договором добровільного страхування.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта»), визнано винним у вчиненні ДТП.

На виконання умов договору страхування ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 (власнику автомобіля) у розмірі 113 290,10 грн.

ПАТ «НАСК «Оранта»», перерахувало ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» кошти у розмірі 80575,78 грн. на виконання умов договору обов`язкового страхування. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яке здійснило ПАТ «НАСК «Оранта»»), становить 32 714,32 грн.

На підставі викладеного ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» просило стягнути з ОСОБА_1 32714,32 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» невідшкодовану частину сплаченого страхового відшкодування у розмірі 32714,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» судовий збір в розмірі 3028 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового (добровільного) страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням за договором обов`язкового страхування).

Враховуючи, що сума відшкодування, виплаченого ПАТ «НАСК «Оранта» у порядку регресу позивачу у розмірі 80575,78 грн., здійснена з урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля, а розмір реальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, які відшкодовані ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» потерпілій, становлять 113290,10 грн., то різниця між цими сумами має бути відшкодована ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 1194 ЦК України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», тому саме останнє зобов`язане відшкодовувати заподіяну шкоду, оскільки її розмір (113 290,10 грн.) не перевищує ліміт страхового відшкодування (130 000 грн.). ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» зобов`язане було звернутися з вимогою про стягнення решти суми завданих збитків саме до ПАТ «НАСК «Оранта», а не до ОСОБА_1 .

Крім того, позивач не довів належними та допустимими доказами розміру завданих збитків, а також проведення ремонтних робіт з автомобілем КIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Оскільки позивач повну вартість запчастин включив у вартість страхового відшкодування, то апелянт вправі вимагати повернення пошкоджених в ДТП дверей, крила і т.д. саме йому, або зарахування їх вартості в рахунок часткового погашення заподіяної шкоди.

ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, зазначивши, що у ПАТ «НАСК «Оранта» з дотриманням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» страхове відшкодування за договором обов`язкового страхування, тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає стягненню саме з ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 11.05.2021 між ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3111/261/004148.

За умовами п. 2.1. вказаного Договору страховим випадком за договором є факт понесення збитків страхувальником внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого ТЗ, складових частин, деталей або додаткового обладнання в результаті дії страхових ризиків.

Відповідно до п. 1.9. Сертифікату до вказаного Договору страхування здійснюється без врахування фізичного зносу деталей застрахованого ТЗ (крім ризику «Б» (незаконне заволодіння) та конструктивної загибелі ТЗ).

У п.10.11. Договору сторонами погоджено, що якщо договір укладено на умовах виплати страхового відшкодування «без врахування зносу», то при визначенні розміру збитків при частковому пошкодженні ТЗ вартість запчастин, необхідних для проведення ремонтних робіт приймається в повному обсязі.

03 листопада 2021 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу КIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 048024.

Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.2021 у справі № 686/26905/21 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

03 листопада 2021 року до ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про настання страхового випадку звернулась потерпіла особа ОСОБА_2

04 листопада 2021 року потерпіла ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі акта огляду колісного транспортного засобу № 273-1/21 від 04.11.2021, рахунку-фактури № НА-0003905 від 05.11.2021 року та аварійного сертифіката за результатами проведеного дослідження обставин та причин настання події, що має ознаки страхового випадку від 08.11.2021 року ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування згідно страхового акта № 110694/1 у розмірі 113290,10 грн. При цьому, згідно страхового акта коефіцієнт зносу не враховано.

Факт здійснення вказаної виплати підтверджується платіжною інструкцією № 20042 від 15.11.2021.

Як вбачається із листа ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за вих. № 09-02-17 від 06.09.2024 цивільно-правова відповідальність власника транспортного VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР206619983.

При цьому, згідно страхового акта № ОЦВ-Р-21-22-68023/1 від 24.06.2022 ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Універсальна» в порядку регресу у розмірі 80575,78 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 29049 від 27.06.2022.

Із розрахунку страхового відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» від 21.06.2022 вбачається, що страхове відшкодування виплачено із врахуванням 42,00 % зносу ТЗ на день страхового випадку.

У зв`язку із недостатністю отриманого страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Універсальна» 17.10.2022 звернулось до ОСОБА_1 з претензією за вих. № 110694/ІНС.ЛОУ про виплату страхового відшкодування у розмірі 32714,32 грн., що становить різницю між виплаченим страховим відшкодуванням ПрАТ «СК «Універсальна» (вартість відновлювального ремонту) та ПАТ «НАСК «Оранта» (вартість відновлювального ремонту із врахуванням фізичного зносу транспортного засобу). Вказана претензія залишена без задоволення.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПАТ «НАСК «Оранта» ) регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18).

Установивши, що вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_1 , перевищує виплачений ПАТ «НАСК «Оранта» позивачу розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», тому саме останнє зобов`язане відшкодовувати заподіяну шкоду у повному розмірі, оскільки вказана страхова компанія з урахуванням вимог статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконало свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування, тому різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням підлягає стягненню саме з відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та спростовуються вищезазначеними доказами по справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції та не є достатніми для скасування рішення суду першої інстанції.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк