Справа № 462/6709/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Іванюк І.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в інтресах якої діє адвокат Манькут Андрій Юрійович до військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Манькут А.Ю. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду в розмірі 156420,09 грн та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 25.10.2023 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю службового автомобіля «МАЗ», під керуванням ОСОБА_2 , номерний знак НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України та автомобіля марки «БМВ Х3», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є ОСОБА_1 , в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 22.12.2023 року у справі №462/9599/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП та адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Після цього позивачка звернулася до Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ), так як транспортний засіб «МАЗ», під керуванням ОСОБА_2 , номерний знак НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_4 Міністерства оборони України, не є застрахований, однак МТСБУ було листом від 08.02.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у виплаті такого страхового відшкодування. При цьому, позивач звернулася до судового експерта для проведення судової автотоварознавчої експертизи, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ Х3», номерний знак НОМЕР_3 з врахування коефіцієнту фізичного зносу складових становить 156642, 09 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача військової частини НОМЕР_1 , якому належить на праві власності автомобіль «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , матеріальну шкоду в розмірі 156420,09 грн. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.08.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, а третім особам - п`ятнадцятиденний строк для подання пояснення на позовну заяву.

Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 Ходяков А.М. 13.01.2025 року подав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, а саме діяв з порушенням строків звернення, так як ДТП сталося 25.10.2023 року, а адвокат позивача звернувся до МТСБУ 08.01.2024 року. Крім того, позивачем на власний розсуд була організована та оплачена судова автотоварознавча експертиза 05.12.2023 до звернення до МТСБУ, без залучення винуватця ДТП ОСОБА_2 та представників військової частини НОМЕР_1 . При цьому, представник відповідача посилається у відзиві на те, що внаслідок заподіяння ДТП шкоди (настання страхового випадку), винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). За наведеного вважає, що основний тягар відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої щодо пошкодження автомобіля позивача, повинен нести страховик (МТСБУ), а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Треті особи у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження, пояснення не подали, заяви про поновлення строку для подання таких до суду також не подано.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу положень ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із ч.1, 2 ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

З аналізу змісту гл. 82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18), а також в постановах Верховного Суду від 30.09.2024 року у справі № 199/6608/18 (провадження № 61-5349св23), від 29.05.2024 року у справі № 496/503/22 (провадження № 51-307км24), від 24.05.2024 року у справі № 734/3438/21 (провадження № 51-7229 км 23), від 01.02.2024 року у справі №917/1093/21 та ін.

Згідно із ч.1 ст.3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних сил України на праві оперативного управління.

Як вбачається з приписів ч.1 ст.5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України», за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, а також за шкоду і збитки, заподіяні довкіллю, правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 25.10.2023 о 15.39 год. на вул. Городоцька, 224 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , проявив неуважність, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та стан покриття дороги, втративши керування, здійснив зіткнення з автомобілем марки «BMW Х3», номерний знак НОМЕР_3 , що рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, а водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3.б, 12.1. Правил дорожнього руху. За наведеного постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22.12.2023 року у справі №462/9599/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП та адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП /а.с.10-11/.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «МАЗ», під керуванням ОСОБА_2 , номерний знак НОМЕР_2 , належить військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Доказів того, що ОСОБА_2 самовільно заволодів вказаним автомобілем «МАЗ» сторонами не надано.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобіля марки «БМВ Х3», номерний знак НОМЕР_3 /а.с. 9/.

Відповідно до висновку експерта №145 від 16.12.2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ Х3», номерний знак НОМЕР_3 з врахування коефіцієнту фізичного зносу складових, становить 156642,09 грн /а.с.19-31/.

Відповідно до листа МТСБУ від 08.02.2024 року представнику позивача було відмовлено у відшкодуванні шкоди, оскільки на дату ДТП відсутній договір страхування автомобіля потерпілої «БМВ Х3», номерний знак НОМЕР_3 , а тому транспортний засіб не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» /а.с. 14/.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У ч. 1 ст. 6 Конвенції прямо зазначено, що кожен має право на розгляд справи судом, встановленим законом.

У контексті дотримання вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суду з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень «Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року), справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)». Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Відповідач у відзиві зазначає, що згідно із п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, заподіяну позивчаці шкоду має відшкодувати МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За наведеного, до спірних правовідносин суд застосовує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, як такий, що в силу ультраактивної дії Закону № 3720-IX від 21.05.2024, на час настання ДТП регулював відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і був спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Так, п. 41.1 а ст. 41 вказаного Закону визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

Водночас транспортний засіб позивачки не відповідає вимогам забезпеченого транспортного засобу згідно із п. 1.7 статті 1 цього Закону, оскільки цивільно-правова відповідальність позивачки на час ДТП застрахована не була. За наведеного твердження відповідача про те, що тягар відшкодування майнової шкоди, спричиненої пошкодженням такого автомобіля, має нести МТСБУ, є неспроможним.

Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 156420,09 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подані позову сплачено судовий збір у розмірі 1564,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 9352-1370-9219-1321 від 22.08.2024 /а.с.70/, а тому його слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суддя-

у х в а л и л а:

Позов задовольнити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 156420 (сто п`ятдесят шість тисяч чотириста двадцять)грн 09 коп та 1564 грн 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ;

Суддя Іванюк І.Д.