Ухвала

Іменем України

28 січня 2025 року

м. Київ

справа № 369/6352/24

провадження № 61-1153ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Беляєва Станіслава Андрійовича як представника ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна, за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна.

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив у порядку забезпечення позову заборонити ОСОБА_1 відчужувати будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 164,7 кв. м, житловою площею 86,7 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, реєстраційний номер майна 28959537;

заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (державним реєстраторами будь-яких органів, особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно») вчиняти будь-які реєстраційні дії і приймати будь-які рішення про державну реєстрацію (перереєстрацію) речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 164,7 кв. м, житловою площею 86,7 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, реєстраційний номер майна 28959537.

Заяву ОСОБА_2 мотивував тим, що предметом позову є вимога про зобов`язання відповідача повернути позивачу в натурі безпідставно набуте майно у вигляді побутової та іншої техніки, меблів, сантехніки, будівельних та інших матеріалів та речей, розташованих у будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 3 255 139,00 грн, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати вартість такого майна, визначену на момент розгляду справи. Відповідач є єдиним власником майна. У період з 2014-2020 років позивачем на здійснення облаштування будинковолодіння, здійснення робіт, направлених на поліпшення та облаштування будинку побутовою технікою та меблями загалом було витрачено 3 255 139,00 грн. Зазначив, що наприкінці вересня 2021 року позивач дізнався, що будинок виставлений на продаж, одночасно з цим відповідач заборонив йому користуватися будинком, у зв`язку із чим він був позбавлений доступу до свого майна, яке залишилось у будинковолодінні. На даний час у позивача є побоювання, що відповідач здійснить повторну спробу щодо відчуження будинковолодіння. Враховуючи викладене, позивач просив заяву про забезпечення позову задовольнити.

Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 21 серпня 2024 року заяву про забезпечення позову залишив без задоволення.

Київський апеляційний суд постановою від 26 листопада 2024 року апеляційну скаргу адвоката Шмагаревської Г. О., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнив. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 серпня 2024 року скасував та ухвалив нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнив.

Заборонити ОСОБА_1 відчужувати будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 164,7 кв. м, житловою площею 86,7 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, реєстраційний номер майна 28959537.

Заборонив суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (державним реєстраторами будь-яким особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно») вчиняти будь-які реєстраційні дії і приймати будь-які рішення про державну реєстрацію (перереєстрацію) речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 164,7 кв. м, житловою площею 86,7 кв. м з надвірними будівлями та спорудами, реєстраційний номер майна 28959537.

24 січня 2025 року адвокат Беляєв С. А. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Вивчивши касаційну скаргу та оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав .

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Частиною першою статті 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказала таке: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу..[...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення

Встановивши, що між сторонами справи виник спір, предметом якого є зобов`язання відповідача повернути позивачу в натурі безпідставно набуте майно, яке знаходиться у будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 3 255 139,00 грн, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати вартість такого майна, визначену на момент розгляду справи, а невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу відчужувати будинок може в подальшому призвести до утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, апеляційний суд дійшов правильного висновку про задоволення заяви та наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо об`єкту нерухомого майна.

При цьому судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що застосований вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_1 , оскільки майно залишається в його володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися ним обмежується на певний час.

Доводам представника заявника стосовно ненадання доказів на підтвердження наміру відповідача здійснити дії, які ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду, а також стосовно наявності чи відсутності факту порушення прав позивача була надана належна оцінка судом апеляційної інстанції.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду щодо встановлених обставин справи та відносяться до переоцінки доказів. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржуване судове рішення є законним, ухвалено з додержанням норм права, підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання представника заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Беляєва Станіслава Андрійовича як представника ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна, за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов