Справа № 716/2559/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2025 м.Заставна

Заставнівский районний суд Чернівецької області в складі

головуючої судді Шевчук Р.М.,

при секретарі судового засідання Шпаковській К.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Павчук Святослав Іванович, до Вікнянської територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дідусь - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок садибного типу 1955 року побудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також він вказує, що за життя ОСОБА_2 , склав заповіт, яким все своє майно заповів йому ( ОСОБА_1 ) Однак, при зверненні до нотаріальній конторі для отримання свідоцтва про право на спадщину, отримав відмову, оскільки за життя ОСОБА_2 не зареєстрував та не оформив право власності на зазначене нерухоме майно.

Тому він змушений звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.12.2024 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та витребувано докази по справі.

Позивач та його представник адвокат Павчук С.І. в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.07.2017 року.

Згідно вимог встановлених нормами Цивільного кодексу України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини (ст.1220,1221 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку садибного типу 1955 року побудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу (ст.1223 ЦК України).

19 вересня 2002 року ОСОБА_2 , склав заповіт яким заповів все своє майно позивачу - ОСОБА_1 , зазначений заповіт був посвідчений секретарем виконкому Вікнянської сільскої ради Чернівецького району, Чернівецької області і був зареєстрований за № 26.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи які є живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Таким чином, ОСОБА_1 , є такою особою, що прийняв спадщину в порядку визначеному ч.1 ст.1269 ЦК України.

21.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Водночас, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.12.2024 року, приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Совсун О.М. відмовлено ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, що розташований по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу який би підтвердив право власності померлого на житловий будинок.

З матеріалів спадкової справи, судом встановлено, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого КП Кадубовецької сільської ради «Заставнівське бюро технічної інвентаризації» вказаний житловий будинок був збудований у 1955 році.

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13 грудня 1995 року.

Згідно з п. 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

З копії з Погосподарської книги № 4 за 1991-1995 рр., вбачається, що головою домогосподарства зав адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_2 .

Згідно облікової карти об`єкт погосподарського обліку на 2016-2020 роки головою допомогосподарства також був ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Вікнянської сільскої ради за № 462 від 05 грудня 2024 року згідно запису у погосподарській книзі № 8 - запис № 8-0399-3 сторінка 291, у АДРЕСА_1 знаходиться будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належав покійному ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правовстановлюючі документи на даний будинок не видавалися.

Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 був побудований спадкодавцем ОСОБА_2 , відповідно до діючого на час його будівництва законодавства.

Цей факт був зареєстрований належним чином органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі №8 за № 8-0399-3.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 , за життя набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи, що правовстановлюючі документи на спадковий будинок відсутні, а спадкоємець - ОСОБА_3 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом через органи нотаріату, суд вважає, що право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами.

Керуючись ст.4, 10-13, 19, 76-81, 200, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.15, 16, 1223, 1268, 1296 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 - право власності на житловий будинок садибного типу 1955 року побудови, загальною площею 41.40 кв.м., та житловою площею 31.70 кв.м., що в плані зазначений під літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами, а саме: сарай під літ. «Б», сарай під літ. «В», вбиральня під літ. «Г», огорожа під № 1-2, криниця під № 3, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Шевчук Р. М.