УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

30 січня 2025 рокуСправа №451/159/25
Провадження № 2/451/134/25

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З., розглянула заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и л а :

29 січня 2025 року до Радехівського районного суду Львівської області звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с.1-8).

Одночасно з позовною заявою, позивач подала заяву про забезпечення позову в межах ціни позову 165 660 (сто шістдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят) доларів США 00 центів та 93 340 (дев`яносто три тисячі триста сорок) Євро 00 центів (11 070 928,60 грн). Зокрема, у заяві позивач просить накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку площею 0,2088 га, що розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Сокільники, кадастровий номер :01:003:0661; 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0569 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:006:1329, що розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Сокільники; 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.09.2018, номер запису про право власності: 27995688, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №138367219, виданим державним реєстратором Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живком М.О. 19.09.2018. Загальна площа житлового будинку 174 (сто сімдесят чотири цілих) кв.м., житлова площа - 76,5 (сімнадцять шість цілих дев`ять десятих) кв.м. Житловий будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:006:1329.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що протягом 2015-2018 років між нею як позикодавцем та відповідачем як позичальником було укладено ряд договорів позики за умовами яких, вона зобов`язувалась надати відповідачу в позику грошові кошти, які позичальник зобов`язувався повернути в строки визначені такими договорами.

Зокрема, нею було надано відповідачу наступні позики:

1) 13.08.2015 між ними було досягнутої домовленості щодо надання відповідачу позики в розмірі 16750 євро (що в гривневому еквіваленті згідно курсу встановленого НБУ 1 Євро - 23,85 грн, на дату надання позики становило 399 487,5 грн) та 2150 доларів США (що в гривневому еквіваленті згідно курсу встановленого НБУ 1 долар США - 21,38 грн на дату надання позики становило 45 967 грн). Відповідно до досягнутої домовленості між ними, термін повернення позики не було визначено, а таку відповідач повинен був повернути на першу вимогу.

2) 30.10.2017 між нею та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого вона передала, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 210 633,93 (двісті десять тисяч шістсот тридцять три ) гривень 93 коп., що є еквівалентом 7 839,00 (сім тисяч вісімсот тридцять дев`ять) доларів США 00 центів, виходячи із курсу встановленого НБУ 1 долар США = 26,87 гривень, 206 696,13 (двісті шість тисяч шістсот дев`яносто шість) грн 13 коп., що є еквівалентом 6 627,00 (шість тисяч шістсот двадцять сім) Євро 00 центів із зобов`язанням повернути у визначеному цим договором розмірі і в строк до 30.10.2018.

3) 16.03.2018 між нею та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого вона передала, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 966 440,00 (Дев`ятсот шістдесят шість тисяч чотириста сорок) гривень 00 коп., що є еквівалентом 37 000,00 (Тридцять сім тисяч) Доларів США 00 центів, виходячи із курсу встановленого НБУ 1 долар США = 26,12 гривень із зобов`язанням повернути у визначеному ним договором розмірі і в строк до 16.03.2019.

4) 01.11.2018 між нею та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого вона передала у власність, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 400 000,00 (Чотириста тисяч) гривень 00 коп., що є еквівалентом 12 500,00 (Дванадцять тисяч п`ятсот) Євро 00 центів, виходячи із курсу встановленого НБУ 1 Євро - 32,00 гривень, із зобов`язанням повернути позику у визначеному цим договором розмірі і в строк до 01.11.2019.

5) 01.11.2018 між нею та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого вона передала, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 238 850,00 (Двісті тридцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп., що є еквівалентом 8 500,00 (Вісім тисяч п`ятсот) доларів США 00 центів, виходячи із курсу встановленого НБУ 1 долар США = 28,10 гривень, із зобов`язанням повернути у визначеному ним договором розмірі в строк до 01.11.2019.

На підтвердження факту укладення даних договорів та отримання грошових коштів 01.12.2018 відповідачем було надано їй розписку в якій було зазначено загальну суму отриманих коштів яку отримав відповідач на підставі договорів позики від 30.10.2017, 16.03.2018, 01.11.2018, 01.11.2018 та в якій ними було визначено строк повернення до 01.12.2019.

В подальшому між нею та відповідачем було досягнуто домовленості про продовження терміну повернення позичених коштів, які були надані нею відповідачу на підставі договорів позики в термін до 28.02.2023, про що відповідачем було надано нову розписку від 15.09.2022.

В загальному, нею було надано відповідачу упродовж 2015-2018 років позику, яка до цього часу не повернуто та загальна сума боргу є в розмірі 36 500 Євро та 53 000 доларів США.

Крім того, 16.09.2022 між ОСОБА_3 , як Первісним кредитором та Позивачем, як Новим кредитором було укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого Первісний кредитор здійснив відступлення права вимоги, а вона прийняла право вимоги боргу від ОСОБА_2 .

Згідно з п. 2 укладеного між ними Договору до неї перейшло право вимоги повернення грошових коштів, що підтверджується такими документами:

1) Договір позики грошей від 12.02.2019, укладений між ОСОБА_3 як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником, за умовами якого Позикодавець передала у власність, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 715 500,00 (Сімсот п`ятнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., що є еквівалентом 27 000,00 (Двадцять сім тисяч) доларів США 00 центів, виходячи із курсу встановленого НБУ 1 долар США - 26,50 грн, із зобов`язанням повернути у визначеному цим договором розмірі в строк до 12.02.2020.

2) Договір позики грошей від 01.11.2018, укладений між ОСОБА_3 як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником, за умовами якого Позикодавець передала у власність, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 210 750,00 (Двісті десять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень, що є еквівалентом 7500.00 (Сім тисяч п`ятсот) Доларів США 00 центів, виходячи із курсу встановленого НБУ 1 долар США = 28,10 гривень, та 768 000,00 (Сімсот шістдесят вісім тисяч ) гривень, що є еквівалентом 24 000,00 (Двадцять чотири тисячі) Євро 00 центів, виходячи із курсу встановленого НБУ 1 Євро 32.00 гривень, з зобов`язанням повернути у визначеному дим договором розмірі в строк до 01.11.2019.

3) Договір позики грошей від 30.10.2017, укладений між ОСОБА_3 як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником, за умовами якого Позикодавець передала, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 935 700.00 (Дев`ятсот тридцять п`ять тисяч сімсот) грн., що є еквівалентом 30 000,00 (Тридцять тисяч) Євро 00 центів, виходячи із курсу встановленого НБУ Євро=31,19 грн., з зобов`язанням повернути у визначеному цим договором розмірі в строк до 30.10.2018 р.

На підставі укладеного договору до позивача перейшли права вимоги виконання зобов`язання від Боржника в повному обсязі, а саме щодо повернення позичених грошових коштів в загальній сумі 54 000 Євро та 34 500 доларів США.

Також, 16.09.2022 між ОСОБА_4 , як Первісним кредитором та позивач, як Новим кредитором було укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого Первісний кредитор здійснив відступлення права вимоги, а позивач прийняла право вимоги боргу від ОСОБА_2 .

Згідно з п. 2 укладеного між ними Договору до позивача перейшло право вимоги повернення грошових коштів, що підтверджується такими документами:

1) Договір позики грошей від 20.01.2016, укладений між ОСОБА_5 як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником, за умовами якого Позикодавець передала, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 8160,00 доларів США 00 центів та 2840 (дві тисячі вісімсот сорок) Євро 00 центів. На підтвердження укладення договору надано розписку позичальника від 20.01.2016.

2) Договір позики грошей від 30.10.2017 року укладений між ОСОБА_5 як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником, за умовами якого Позикодавець передала у власність, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 940 450.00 (Дев`ятсот сорок тисяч чотириста п`ятдесят) гривень, що є еквівалентом 35 000,00 (Тридцять п`ять тисяч) доларів США 00 центів, виходячи із курсу встановленого НБУ 1 долар США = 26,87 гривень, із зобов`язанням повернути у визначеному договором розмірі в строк до 30.03.2023. На підтвердження укладення договору надано договір від 30.10.2017 та розписки позичальника від 12.02.2019, 15.09.2022.

3) Договір позики грошей від 01.10.2019, укладений між ОСОБА_5 як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником, за умовами якого Позикодавець передала у власність, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 35 000,00 (Тридцять п`ять тисяч) доларів США 00 центів, із зобов`язанням повернути на першу вимогу. На підтвердження укладення договору надано розписки позичальника від 01.10.2019, 15.09.2022.

На підставі укладеного договору до позивача перейшло право вимоги виконання Боржником зобов`язань в повному обсязі, а саме, в загальній сумі 78 160,00 (сімдесят вісім тисяч сто шістдесят) доларів США 00 центів, що в гривневому еквіваленті виходячи із курсу встановленого НБУ 1 долар США = 36,57 гривень, становило 2 858 311,20 грн (два мільйони вісімсот п`ятдесят вісім тисяч триста одинадцять) гривень 20 коп, та 2 840 (дві тисячі вісімсот сорок) Євро 00 центів, що в гривневому еквіваленті виходячи із курсу встановленого НБУ 1 Євро 36,51 гривень становило 103 688,4 гривень (сто три тисячі шістсот вісімдесят вісім) гривень 40 коп.

З урахуванням укладених договорів та позичених позивачкою особисто коштів загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед нею становить: 165 660 (сто шістдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят) доларів США 00 центів; 93 340 (дев`яносто три тисячі триста сорок) Євро 00 центів.

Позивачу стало відомо, що за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,2088 га, що розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Сокільники, кадастровий номер :01:003:0661.

Позивач зазначає, що відповідач позичав кошти не лише у позивача, а також і в інших людей, яким він також кошти не повернув та які також, звернулись до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості.

Так, зокрема в провадженні Радехівського районного суду Львівської області в судді Куцик-Трускавецької О.Б., перебуває цивільна справа №451/1259/24 (провадження №2/451/437/24) за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в межах якої судом вжито заходів забезпечення позову та ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 10.09.2024 у справі №451/1259/24 (провадження №2/451/437/24) накладено арешт на земельну ділянку.

Вказані обставини свідчать про те, що заборгованість відповідача як перед позивачем так і іншими особами є значною, та він не має на меті таку повертати.

Відсутність у відповідача іншого майна, робить неможливим задоволення вимог всіх наявних кредиторів.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08 січня 2025 року № 201-08948991 вартість вказаної квартири становить 1530145 гривень 71 коп, що значно менше суми боргу як перед нею так і іншими особами.

Також, позивачу стало відомо, що відповідач користується легковим автомобілем марки VOLKSWAGEN модель Р0L0, рік випуску 2011, який за ним зареєстрований. Вказані дані доступні в кабінеті водія.

Також, відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за якою зареєстровано право власності на: земельну ділянку, площею 0,0569 (нуль цілих п`ятсот шістдесят дев`ять десятитисячних га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:006:1329 що розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, та належить на підставі Договору купівлі- продажу земельної ділянки, посвідченого 27.12.2017 року Магировською О.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за р. №4855 Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.12.2017 року, номер запису про право власності: 24193420, реєстраційний номер об нерухомого майна: 236, що підтверджується Витягом з Державного реєстру ре прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109300661, виданим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., 27.12.2017р.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08 січня 2025 року № 201-08949106 вартість вказаної квартири становить 679 392 гривень 25 коп., що значно менше суми боргу як перед позивачем так і іншими особами.

Крім того, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі - «житловий будинок»), Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.09.2018, номер запису про право власності: 27995688, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №138367219, виданим державним реєстратором Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живком М.О. 19.09.2018. Загальна площа житлового будинку 174 (сто сімдесят чотири цілих) кв.м., житлова площа - 76,5 (сімнадцять шість цілих дев`ять десятих) кв.м. Житловий будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:006:1329.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08 січня 2025 року № 201-08949141 вартість вказаної квартири становить 8 277 554 гривень 46 коп., що згідно курсу НБУ (1 долар США - 42,23 грн.) становить 196 043 доларів СІІІА, що значно менше суми боргу як перед позивачем так і іншими особами.

Як зазначено вище, боржник перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), та перебував в такому і станом на 2018 рік.

А отже, вказаний вище будинок було набуто за час перебування у шлюбі.

Таким чином, відповідно до положень Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, ОСОБА_2 належить 1/2 частка як житлового будинку так і земельної ділянки, які придбані у період шлюбу та зареєстровані на ім`я дружини.

Про те, що вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю свідчить і та обставина, що такий було передано в іпотеку та відповідач надавав згоду на передачу його в іпотеку, що свідчить п. 2.1.8 Договору іпотеки.

Також, як видно з договору іпотеки, таким забезпечено виконання зобов`язань в розмірі 50 000 доларів США, а вартість лише будинку становить 196 043 доларів США, що значно перевищує розмір зобов`язання яке забезпечене договором іпотеки.

З врахуванням наведеного, та з метою забезпечення позову просить накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 (а.с.34-48).

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи. Також оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши представлені докази суддя дійшла такого висновку.

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч.1). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2).

Згідно з п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заява про забезпечення позову подається у письмовій формі та повинна відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України.

Предметом позову у цій справі є стягнення боргу за договорами позики у сумі 165 660 (сто шістдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят) доларів США 00 центів; 93 340 (дев`яносто три тисячі триста сорок) Євро 00 центів. Позивач зазначає ціну позову у сумі 11 070 928,60 гривень.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08 січня 2025 року № 201-08948991 вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0661 становить 1 530 145 гривень 71 коп (а.с.26-27). Власником цієї земельної ділянки є ОСОБА_2 на праві приватної власності, що встановлено ухвалою про забезпечення позову Радехівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2024 у справі №451/1259/24 (а.с.43-46).

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08 січня 2025 року № 201-08949106 вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:1329 становить 679 392 гривень 25 коп (а.с.28-29).

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08 січня 2025 року № 201-08949141 вартість житлового будинку становить 8 277 554 гривень 46 коп (а.с.30-31).

Також, відповідач на час укладення договору іпотеки перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за якою зареєстровано право власності на: земельну ділянку, площею 0,0569 (нуль цілих п`ятсот шістдесят дев`ять десятитисячних га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:006:1329 що розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, та належить на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27.12.2017 року Магировською О.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за р. №4855. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.12.2017 року, номер запису про право власності: 24193420, реєстраційний номер об нерухомого майна: 236, що підтверджується Витягом з Державного реєстру ре прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109300661, виданим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., 27.12.2017.

Крім того, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі - «житловий будинок»), Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.09.2018, номер запису про право власності: 27995688, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №138367219, виданим державним реєстратором Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живком М.О. 19.09.2018. Загальна площа житлового будинку 174 (сто сімдесят чотири цілих) кв.м., житлова площа - 76,5 (сімнадцять шість цілих дев`ять десятих) кв.м. Житловий будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:006:1329.

Як видно з договору іпотеки, таким забезпечено виконання зобов`язань в розмірі 50 000 доларів США, а вартість лише будинку становить 196 043 доларів США, що значно перевищує розмір зобов`язання, яке забезпечене договором іпотеки.

Зазначені обставини встановлені у договорі іпотеки, посвідченому приватним нотаріусом Юрчаком О.В. 17 жовтня 2018 року (а.с.47-48.).

Отже власником переліченого майна на який заявник просить накласти арешт, окрім земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0661, яка належить на праві приватної власності відповідачу, є дружина ОСОБА_2 , саме який і був стороною договорів позики, укладених з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Також, позивачу стало відомо, що відповідач користується легковим автомобілем марки VOLKSWAGEN модель Р0L0, рік випуску 2011, який за ним зареєстрований, проте належних та допустимих доказів, що підтверджують вказані обставини суду не представив.

Згідно із ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Як передбачено ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Так, згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Викладені обставини дають підстави лиш припускати, що вищевказане майно перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та їх частки є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Однак, такі обставини на цей час суду невідомі.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Сімейного кодексу України, стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Проте, ініціатор звернення фактично пропонує накласти арешт на майно належне не відповідачу, а його дружині, визнавши це майно спільною сумісною власністю подружжя і виділити чоловіку 1/2 частину, що є неприпустимим. Одночасно, ні у позові, ні у заяві про забезпечення позову не вказано, що позика була взята в інтересах сім`ї.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Накладення арешту на вказане майно є неспівмірним способом забезпечення пред`явлених позовних вимог та порушить права ОСОБА_7 , яка не є позичальником за договорами позики між позикодавцем та відповідачем.

Оскільки перелічене вище майно належить ОСОБА_7 , частки подружжя не виділені, то суд позбавлений можливості накласти арешт на майно, оскільки розмір частки ОСОБА_2 , який є позичальником за договорами позики, не визначений та не виділений у порядку, який передбачений чинним законодавством.

Також позивач не надав жодних доказів того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За таких обставин, не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 у справі Новоселецький проти України зазначив, що стаття 1 Протоколу № 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

В рішенні від 19.02.2009 року у справі Христов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Враховуючи наведене та розглядаючи заяву про забезпечення позову на підставі наданих заявником доказів, суддя дійшла висновку щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, зазначених в заяві.

Одночасно суддя роз`яснює заявникові, що останній не позбавлений права повторно звернутись до суду з заявою про забезпечення позову, у разі наявності для цього підстав, які не були предметом дослідження під час розгляду цієї заяви.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України,

у х в а л и л а :

відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Семенишин О. З.