ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/581/23 Номер провадження 22-ц/814/302/25Головуючий у 1-й інстанції Ситник О.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Чумак О.В.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бибика В.А.

представника відповідача ФГ «Комишанське плюс» адвоката Мальченка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства «Комишанське плюс» - адвоката Мальченка Дениса Володимировича на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 червня 2024 року, постановлене під головуванням судді Ситник О.В., повний текст судового рішення виготовлено 20.06.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Комишанське плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 завернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову вказував, що згідно договору дарування земельної ділянки від 20.03.2023 року посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Глушенко В.В. ОСОБА_1 набув у власність земельну ділянку площею 4,8970 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з кадастровим номером :00:051:0040.

Дарувальником по даному договору є мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка володіла земельною ділянкою на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ІІ-ПЛ № 033559 виданого 19.12.2001 року, Тарасівською сільською радою Зіньківського району Полтавської області.

ОСОБА_1 зазначав у позові, що земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки від 03.09.2019 року.

Згідно п. 38 договору дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою чи рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором. Згідно п. 40 Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов договору або розірвання. ОСОБА_1 як новий власник бажає розірвати договір оренди земельної ділянки від 03.09.2019 року яка була укладена попереднім власником земельної ділянки як орендодавцем з ФГ «Комишанське плюс». На його письмову пропозицію щодо розірвання договору оренди земельної ділянки відповідач не відреагував, тому вважає, що належним способом захисту є звернення із відповідним позовом до суду. Прохав розірвати договір оренди земельної ділянки, припинити державну реєстрацію іншого речового права та одночасно припинити право користування на земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду перої інстанції

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Фермерського господарства «Комишанське плюс», місце знаходження: с.Комиші, вул.Жовтнева, 87, Охтирського району, Сумської області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено в повному обсязі.

Договір оренди земельної ділянки від 03 вересня 2019 року укладений між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Комишанське плюс», відносно земельної ділянки площею 4,8970 га ,кадастровий номер :00:051:0040 розірвано.

Припинено державну реєстрацію іншого речового права - право оренди земельної ділянки, з одночасним припиненням права користування на земельну ділянку площею 4,8970 з кадастровим номером :00:051:0040, номер запису про інше речове право в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 33083641 від 03.09.2019 року.

Стягнуто з Фермерського господарства «Комишанське плюс», місце знаходження: с. Комиші, вул. Жовтнева, 87, Охтирського району, Сумської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 2147 (дві тисячі сто сорок сім ) грн 20 коп. сплаченого судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що відповідно до ст. 651 ЦК України, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» п. п. 39,40 оспорюваного договору позивач має право вимагати розірвання договору у судовому порядку, оскільки він набув право власності на підставі договору дарування земельної ділянки від 20.03.2023 року посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Глушенко В.В. В свою чергу договором від 03.09.2019 передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, є підставою для зміни умов договору або розірвання.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

З рішенням суду не погодився представник Фермерського господарства «Комишанське плюс» - адвокат Мальченко Д.В. та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, невірно встановлені обставини справи, оскільки статтею 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Положеннями статей 30, 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Зазначає, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору, систематична невиплата та ухилення орендаря від виплати орендної плати, нецільове використання землі та недотримання вимог щодо чергування сільськогосподарських культур у сівозмінах, особливо соняшнику, обов`язкове попередження іншої сторони про розірвання договору не менше ніж за три місяці та обґрунтування причин розриву. Тобто, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається крім випадків порушення умов Договору з повідомленням про розірвання за три місяці. В свою чергу п. 40 Договору оренди, за яким перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору, має застосовуватись з урахуванням п. п. 36 38 та 39 договору, тобто за взаємною згодою сторін чи у разі порушення Договору однією зі сторін, а тому підстави для розірвання договору відсутні

19.09.2024 року ОСОБА_1 надав Полтавському апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в якому просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Фермерського господарства «Комишанське плюс» залишити без задоволення, а рішення без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 ( а.с. 5-6).

20.03.2023 року його мати ОСОБА_2 подарувала йому земельну ділянку безоплатно у власність площею 4,897 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :00:051:0040.

ОСОБА_2 дана земельна ділянка належала на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ІІ-ПЛ № 033559 який був виданий 19.12.2001 року, видавник Тарасівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області.

Відповідно до п. 5 Договору дарування земельної ділянки який був посвідчений приватним нотаріусом Глушенком В.В. обдаровуваному відомо про речове право (оренду) на земельну ділянку яке належить ФГ «Комишнянське плюс», код платника податків за , номер запису про речове право за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 33083641 від 03.09.2019 року, строк дії речового права сорок дев`ять років ( а.с. 7-8) ,

З договору оренди земельної ділянки від 03.09.2019 року який був укладений ОСОБА_2 та ФГ «Комишнянське плюс» вбачається, що в оренду передається земельна ділянка площею 4, 8970 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :00:051:0040 (п.2), орендна плата вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня ( п.11), строк договору укладено на 49 років ( п. 8), дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав , визначених законом.( п. 38), розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору, систематична невиплата та ухилення орендаря від виплати орендної плати, нецільове використання землі та недотримання вимог щодо чергування сільськогосподарських культур у сівозмінах, особливо соняшнику, обов`язкове попередження іншої сторони про розірвання договору не менше ніж за три місяці та обгрунтування причин розриву.( п. 39)

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору ( п.40) ( а.с. 9-10).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно земельна ділянка площею 4, 897 га, кадастровий номер :00:051;0040 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , інше речове право зареєстроване (право оренди земельної ділянки) 03.09.2019 року, орендар ФГ «Комишнянське плюс» строк договору 49 років ( а.с. 11-12)

ОСОБА_1 звертався з пропозицією до ФГ «Комишнянське плюс» щодо розірвання договору оренди землі 21.03.2023 року, де вказав, що набув земельну ділянку на підставі договору дарування від 20.03.2023 року та у відповідності до п. 38 Договору пропонував розірвати договір за згодою сторін (а.с. 13). ФГ «Комишнянське плюс» надало відповідь, що умовами договору не передбачено розірвання договору в односторонньому порядку та зазначило, що має переважне право на купівлю земельної ділянки в силу ст. 130-1 ЗК України та пропонувало викупити земельну ділянку по узгодженій ціні ( а.с. 14).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 651 ЦК України, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» п. п. 39,40 оспорюваного договору позивач має право вимагати розірвання договору у судовому порядку, оскільки він набув право власності на підставі договору дарування земельної ділянки від 20.03.2023 року посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Глушенко В.В., в свою чергу договором від 03.09.2019 передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, є підставою для зміни умов договору або розірвання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказала, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що відповідно п. 39 Договору - дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 40 Договору оренди земельної ділянки від 03.09.2019 року вбачається, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с. 10). Тобто наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначені підстави для такого розірвання, без необхідності встановлення будь-яких інших передумов, зокрема істотного порушення договору. Положення пункту 39 та пункту 40 договору були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, також сам Договір оренди землі від 03.09.2019 року не визнаний недійсним, а тому є обов`язковими для виконання .

Твердження апелянта стосовно того, що п. 40 Договору оренди, за яким перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору, має застосовуватись з урахуванням п. п. 36, 38 та 39 договору, тобто за взаємною згодою сторін чи у разі порушення Договору однією зі сторін не відповідають умовам договору.

Водночас, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21) зроблено висновок, що: «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party)».

Contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище, оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь у процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17, провадження № 61-17583св20).

Враховуючи, що відповідач є стороною, яка займалася підготовкою проекту договору оренди то колегія суддів зазначає, що тлумачення договору оренди землі повинно здійснюватися на користь позивача.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «Комишанське плюс» - адвоката Мальченка Дениса Володимировича слід залишити без задоволення, а рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 червня 2024 року - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат в частині судового збору.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «Комишанське плюс» - адвоката Мальченка Дениса Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 січня 2025 року.

Головуючий суддя О.О.Панченко

Судді В.П. Пікуль

О.В. Чумак