Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9396/23
Номер провадження 6/711/14/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі: головуючого - судді Демчика Р.В., при секретарі Бутовській Д.О., з участю ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про відстрочення і розстрочення виконання рішення суду,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду. В обґрунтування своєї заяви заявник вказав, що 26 грудня 2024 року Черкаським апеляційним судом прийнято постанову про стягнення з мене, ОСОБА_1 (дію в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ) по справі № 711/9396/23 на користь ОСОБА_4 судові витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000,00 грн; на користь ОСОБА_5 судові витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000,00 грн. Повний текст додаткової постанови складено 30 грудня 2024 року. У зв`язку з тим, що заявник діє в інтересах неповнолітнього сина, ОСОБА_2 , тому я відноситься до категорії осіб, з яких не справляється судовий збір згідно пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Крім того, у зв`язку зі смертю батька її сина, ОСОБА_6 , її, як одиноку матір включено до категорії соціально незахищених верств населення. Тому з 5-річного віку дитини вона забезпечую її самостійно. На сьогодні він ще навчається та не має свого заробітку. На підставі цих обставин, внаслідок скрутного становища склалася складна фінансова ситуація в її сім`ї

Просить розстрочити виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року у справі №711/9396/23 на 1 календарний рік.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні, в режимі відео конференції, підтримала заяву про розстрочення виконання рішення суду, наполягала на її задоволенні.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 травня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання права на спадкування та стягнення грошової компенсації спадкового майна - відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 31 липня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Починка О.І. залишено без задоволення. Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 травня 2024 року залишено без змін.

Додатковою Постановою Черкаського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року клопотання представника ОСОБА_4 , ОСОБА_8 адвоката Кучер Ю.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Починка О.І. на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання права на спадкування та стягнення грошової компенсації спадкового майна задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 до ОСОБА_4 судові витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000.00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 до ОСОБА_5 судові витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000.00 грн.

Так, статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться й в ч.1 ст. 18 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.ч.1,3,4,5 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі „Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, „легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить „майно цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р.), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація „потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 р. у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003 р.).

З огляду на вищевикладене, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення, при цьому винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Відтак, особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України 5-рп/2013 від 26.06.2013, до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи - боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що заявником, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування виняткових обставин, які є підставами для розстрочення виконання рішення суду.

Суд відзначає, що заявником ОСОБА_1 не доведено факту відсутності у неї коштів, необхідних для погашення заборгованості згідно з додаткової постанови Черкаського апеляційного суду. Аргумент заявника про залежність виконання судового рішення від його майнового стану не може бути прийнятий до уваги, адже згідно з ч.2 ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язань..

Отже, у суду відсутні правові підстави для задоволення заяви боржника та розстрочити виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18,81,260,435 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження», суд, -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про відстрочення і розстрочення виконання рішення суду - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Р.В.Демчик

Повне судове рішення складене 30.01.2025 року.

Головуючий: Р. В. Демчик