Справа № 473/4613/24
РІШЕННЯ

іменем України

"03" лютого 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Гоженко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання іпотеки за іпотечним договором припиненою та зняття заборони відчуження нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ

у серпні 2024 року позивачка ОСОБА_1 через свого представника адвоката Долгову Людмилу Валеріївну звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання іпотеки за іпотечним договором припиненою та зняття заборони відчуження нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 липня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №191П/2005, відповідно до якого банк надав позивачці кредит у розмірі 5000 доларів США, а остання зобов`язалася щомісячно частинами повертати отриманий кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 06 липня 2008 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 13 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.

Також 08 липня 2005 року ТОВ «Український промисловий банк» уклав з позивачкою іпотечний договір, за яким позивачка з метою забезпечення виконання умов кредитного договору передала банку в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , узгодженою вартістю 57992,00 грн. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О. та зареєстровано в реєстрі за №1244. Також у вказаному договорі нотаріусом накладено заборону на відчуження іпотечного майна до припинення договору іпотеки.

ОСОБА_1 виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №191П/2005 від 08 липня 2005 року в повному обсязі та у встановлений в договорі строк, що вказує на припинення дії кредитного та іпотечного договорів.

Тому ОСОБА_1 просила визнати іпотеку за іпотечним договором від 08 липня 2005 року, реєстровий № 1244 такою, що припинена, та зняти заборону на відчуження належної їй квартири, накладену 08 липня 2005 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О., реєстровий №1245.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 , її представниця адвокат Долгова Л.В. не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Український промисловий банк» в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що 07 липня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №191П/2005, відповідно до якого банк надав позивачці кредит у розмірі 5000 доларів США, а остання зобов`язалася щомісячно частинами повертати отриманий кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 06 липня 2008 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 13 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.

Також 08 липня 2005 року ТОВ «Український промисловий банк» уклав з позивачкою іпотечний договір, за яким позивачка з метою забезпечення виконання умов кредитного договору передала банку в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , узгодженою вартістю 57992,00 грн. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О. та зареєстровано в реєстрі за №1244. Також у вказаному договорі нотаріусом накладено заборону на відчуження іпотечного майна до припинення договору іпотеки.

З відкритих джерел інформації також встановлено, що 21 січня 2010 року Правління Національного банку України винесло постанову №19 про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації ТОВ «Укрпромбанк», яка на час вирішення спору завершена, однак не внесено відповідний запис про припинення діяльності вказаної юридичної особи.

Суд також вважає встановленою ту обставину, що ОСОБА_1 виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №191П/2005 від 07 липня 2005 року в повному обсязі, що підтверджується:

- повідомленням Національного банку України від 06 серпня 2024 року, згідно якого кредитний договір №191П/2005 від 07 липня 2005 року, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 , а також договір іпотеки від 08 липня 2005 року, укладений між банком та ОСОБА_1 , в описах архівних справ НБУ не зазначені та на архівне зберігання ліквідатором банку не передавалися. У ліквідаційному балансі банку з додатками та пояснювальними записками за 2013 рік інформація щодо заборгованості та відступлення /продажу /передачі кредитного договору від №191П/2005 від 07 липня 2005 року відсутня; непродані активи ТОВ «Укрпромбанк» були передані в управління ТОВ «ІК «ІФГ КАПІТАЛ», проте, кредитний договір №191П/2005 від 07 липня 2005 року, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та позивачкою, відсутній у переліку активів, переданих в управління;

- повідомленням Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 3317/20.3-34 від 03 лютого 2025 року, згідно якого відсутні відкриті виконавчі провадження щодо стягнення з позивачки на користь ТОВ «Укрпромбанк» боргу.

Згідно ст. 546 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Згідно ст. 572 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 574 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом (ч.ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки)).

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ч. 1 ст. 576 ЦК України).

Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

Моментом реєстрації застави рухомого майна є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 577 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки)).

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки)).

Відповідно до п. 6.2 іпотечного договору він діє до повного виконання зобов`язань, забезпечених цим договором.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України виконання зобов`язання належним чином це виконання відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то належне виконання зобов`язання це виконання у цей строк (термін).

У своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору).

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Матеріально-правові вимоги позивача у цивільній справі мають бути спрямовані на захист його прав, свобод чи інтересів, порушених або оспорюваних відповідачем, а не третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

З огляду на це, враховуючи процесуальний статус учасників справи, а також наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки (пункт 44 цієї постанови), суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження земельної ділянки та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

У постанові від 18 вересня 2019 року у справі №695/3790/15-ц Верховний Суд зазначив, що право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором. Ефективним способом захисту порушених прав позивача має бути пред`явлення позову провизнання іпотеки такою, що припинена, а не визнання припиненим договору іпотеки, а також - прозняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Вказані висновки Верховний Суд неодноразово підтверджував у інших своїх постановах, зокрема від 20 серпня 2021 року у справі № 149/2736/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 133/468/19, від 08 лютого 2023 року у справі № 341/767/21 та багатьох інших.

З огляду на викладене, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів припинення основного зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Український промисловий банк», а тому підлягає визнанню припиненим похідне зобов`язання, а саме іпотека за іпотечним договором, укладеним 07 липня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та позивачкою, зареєстрованим в реєстрі за №1244.

За такого, також підлягає зняттю заборона відчуження нерухомого майна, накладена 08 липня 2005 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О, реєстровий №1245.

Керуючись ст.ст. 12,13,76-83,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання іпотеки за іпотечним договором припиненою та зняття заборони відчуження нерухомого майна задовольнити.

Визнати іпотеку за іпотечним договором, укладеним 08 липня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , посвідченим 08 липня 2005 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською Павліною Опанасівною, зареєстрованим в реєстрі за №1244 такою, що припинена.

Зняти заборону на відчуження нерухомого майна, належної ОСОБА_1 на праві власності квартири АДРЕСА_1 , що була накладена 08 липня 2005 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською Павліною Опанасівною, реєстр. №1245 (номер запису про обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2169665 від 08 липня 2005 року).

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Л.В.Лузан