Справа № 583/6512/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

за участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

27.12.2024 представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 03.10.2015 сторони зареєстрували шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька, ОСОБА_4 . Однак сімейне життя не склалося, судовим рішенням від 24.11.2020 шлюб був розірваний. Рішенням суду від 03.01.2020 з ОСОБА_1 на користь відповідачки було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття. 10.07.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька, ОСОБА_6 . Крім того, позивач усиновив дитину від попереднього шлюбу ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Через складнощі з доходами, оскільки позивач офіційно не працює, ОСОБА_3 звернулася до суду і рішенням суду від 09.03.2023 з ОСОБА_1 були стягнуті аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання ОСОБА_6 до її повноліття, а також аліменти у розмірі 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_3 до досягнення донькою трирічного віку. Позов про стягнення аліментів на утримання усиновленої дитини ОСОБА_3 не подавався з етичних міркувань, але фактично дитина перебуває на повному матеріальному утриманні позивача. Зазначає, що на даний час у зв`язку зі зміною сімейного стану позивач окрім неповнолітньої дитини від першого шлюбу має на ще троє осіб, яких він зобов`язаний утримувати, доходів не вистачає, тому його матеріальний стан погіршився. Враховуючи викладене, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і стягувати аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Процесуальні дії у справі та аргументи сторін.

30.12.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі, визнано справу малозначною та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

29.01.2025 року відповідачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечила.

У відповідності до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст. 19, ст. 274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачкою відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст. 277-279 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В розумінні ч. 6 ст. 279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.07.2017 по 28.12.2020, що підтверджується копією рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.11.2020 по справі №583/3507/20 (а.с. 7).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується матеріалами справи.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.01.2020 №583/5034/19 (провадження №2/583/120/20) з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її повноліття, починаючи стягування з 02.12.2019 (а.с. 8-9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 04.11.2021, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 10.07.2021 зареєстрували шлюб (а.с. 10).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15.12.2022, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.11.2023 у справі №583/5392/23 (провадження 2-о/583/135/23), яке набрало законної сили 11.12.2023, ОСОБА_1 оголошено усиновлювачем малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до актового запису про народження якого ухвалено внести зміни щодо батька дитини та по батькові дитини (а.с. 13-14).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 10.01.2024, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15).

Згідно з довідкою №02-20/249, виданою 14.06.2024 Сонячненським старостинським округом Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області, ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 та має такий склад сім`ї: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за іншою адресою; син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за іншою адресою; донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за іншою адресою (а.с. 16).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.03.2023 №583/333/23 (провадження №2/583/272/23) з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, а також з ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходу) на користь ОСОБА_3 на її утримання щомісяця, до досягнення ОСОБА_6 трирічного віку (а.с. 17-18).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частинами 3, 4 ст. 232 СК України визначено, що з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі №682/2454/22 (провадження №61-10748св23), а також від 19.06.2024 року № 686/22677/23 (провадження 61-5022св24).

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він уклав шлюб з ОСОБА_3 , у нього народилася ще одна донька, ОСОБА_6 , на утримання якої судовим рішенням стягнуто аліменти, також він усиновив дитину дружини від попереднього шлюбу, в зв`язку з чим погіршився його матеріальний стан.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає доведеним те, що сімейне та матеріальне становище позивача змінилося, внаслідок народження в його другому шлюбі доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та усиновлення ним малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зумовило збільшення витрат на утримання нової сім`ї. Зазначене, підтверджує наявність підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів.

Висновок суду.

За таких обставин, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також зміну сімейного та матеріального стану відповідача, суд приходить до висновку, що слід зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.01.2020 №583/5034/19 і стягувати з ОСОБА_1 на аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів сторін.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 76-81, 89, 209, 229, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 січня 2020 року №583/5034/19 та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у зміненому розмірі проводити з дня набрання чинності рішенням суду.

Відкликати з Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист №583/5034/49 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до досягнення нею повноліття, виданий на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 січня 2020 року, який після закінчення його виконання станом на день набрання законної сили цим рішенням суду, підлягає поверненню до суду, що видав виконавчий лист.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено 31.01.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О.Ярошенко