Справа № 626/104/25
Провадження № 2/626/286/2025
У Х В А Л А

про забезпечення позову

29.01.2025 року

Красноградський районний суд Харківської області у складі

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

при секретарі Івашкіній Т.В.,

розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», від імені та в інтересах якого діє адвокат Істамова Ірина Володимирівна, про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Красноградського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О. про визнання недійсним договору дарування від 16.05.2017 року № 941, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо відчуження будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; скасування запису про право власності № 20414926.

27.01.2025 року до суду надійшла заява представника АТ КБ «Приват Банк» адвоката Істамової І.В. про забезпечення позову, в якій зазначено, що 25.02.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір HAB0GA00000021, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 23083,79 доларів США на термін до 24.02.2028 року. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 04.09.2017 року у цивільній справі №626/1330/16-ц позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено - стягнуто на користь банку солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заборгованість по кредитному договору № HAB0GA00000021 від 25.02.2008 року у розмірі 19 440 доларів США 28 центів, з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на 06.07.2016 року (24,84 грн. за 1 долар США), що становить 482 896 грн 56 коп. Рішення суду не було виконано боржником ОСОБА_1 ані добровільно, ані в порядку примусового виконання в процесі виконавчого провадження № 73087160.

Банку стало відомо про те, що 16.05.2017 року на підставі договору дарування № 941, укладеного між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 , остання стала одноосібним власником майна житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Такими діями ОСОБА_1 намагається уникнути звернення стягнення на нерухоме майно з метою невиконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості. Договір дарування є фраудаторним, фіктивним та є формою зловживання правом, зважаючи на що позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Враховуючи, що спірне нерухоме майно відчужено боржником на користь ОСОБА_2 , яка на момент укладення договору була дружиною боржника та наразі відсутні будь-які заборони та обтяження у державних реєстрах щодо цього майна, існує очевидна небезпека відчуження спірного нерухомого майна іншим особам та заподіяння шкоди правам та інтересам стягувача - АТ КБ «Приватбанк», оскільки ОСОБА_2 може безперешкодно відчужувати даний об`єкт нерухомості, тому є підстави для забезпечення позову з метою не допустити подальше відчуження нерухомого майна та виконання рішення суду. Оскільки права АТ КБ «Приватбанк», як стягувача у виконавчому провадженні, порушені, він вимушений звертатися до суду з позовом про визнання недійсним правочину на підставі якого відчужено майно. У випадку реалізації майна в подальшому, реалізоване майно неможливо буде повернути, оскільки покупець за таких умов буде добросовісним набувачем. Саме тому невжиття заходів забезпечення позову призведе до безповоротної втрати майна та може завдати непоправної шкоди інтересам позивача.

ОСОБА_1 намагається уникнути звернення стягнення на нерухоме майно в рамках виконавчого провадження, не сплачує добровільно заборгованість, не виконує рішення суду, ухиляється від виконання зобов`язань, не співпрацює з кредитором, у змові з іншою особою таємно і навмисно відчужує нерухоме майно на яке можливо звернути стягнення для погашення боргу, тому у разі задоволення позову, задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення суду, необхідно забезпечити позовну заяву. Без забезпечення позову, існує очевидна, об`єктивна вірогідність того, що зазначене нерухоме майно може буде відчужене на користь третіх осіб близьких осіб

відповідачів, що матиме невідворотні наслідки для позивача, як стягувача.

АТ КБ «ПриватБанк» просить вжити заходи забезпечення позову:

- накласти арешт на нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 61.1 кв.м.,

житловою площею 43.3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233);

- встановити заборону ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, державним реєстраторам, реєстраційним службам, нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, відчужувати у будь-який спосіб та розпоряджатися нерухомим майном, в тому числі, але не виключно, шляхом продажу, дарування, міни, звернення стягнення, внесення до статутного капіталу юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: житлового будинку загальною площею 61.1 кв.м., житловою площею 43.3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233) із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про зазначену заборону, до набрання рішенням суду законної сили по цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватись, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 25 травня 2016 року (справа №6-605цс16), метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 04.09.2017 року у цивільній справі №626/1330/16-ц позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено - стягнуто на користь банку солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором № HAB0GA00000021 від 25.02.2008 року у розмірі 19 440 доларів США 28 центів, з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на 06.07.2016 року (24,84 грн. за 1 долар США), що становить 482 896 грн 56 коп.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. перебуває виконавче провадження № 73087160 з примусового стягнення виконавчого листа № 626/1330/16-ц, виданого 15.09.2017 року Красноградським районним судом Донецької області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованості за кредитним договором № HAB0GA00000021 від 25.02.2008 року у розмірі 19 440 доларів США 28 центів, з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на 06.07.2016 року (24,84 грн. за 1 долар США), що становить 482 896 грн 56 коп.

З договору дарування одним з подружжя на користь другого подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя № 941 від 16.05.2017 року вбачається, що будинок АДРЕСА_1 (на який просить накласти арешт позивач) є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; частки кожного з подружжя є рівними по частці у праві власності на вказаний будинок з відповідними надвірними будівлями в кожного.

Як зазначено в договорі, вказаний житловий будинок був придбаний на спільні кошти у спільну сумісну власність подружжям на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Красноградською ДНК Харківської області 01.04.2008 року за реєстровим № 1-2313.

Відповідно до зазначеного договору дарування від 16.05.2017 року ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.64 СК України безоплатно передав у власність свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя, а ОСОБА_2 прийняла у дар цю частку, яка становить частку в праві власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Предметом позову є визнання недійсним договору дарування від 16.05.2017 року № 941, відповідно до якого, як зазначено вище, до відповідачки ОСОБА_2 перейшло право власності на будинку.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову.

Частиною 6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Враховуючи наявність спору між сторонами, предмет позову, обґрунтованість ризиків невиконання можливого рішення суду, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову та про доцільність застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 16.05.2017 року, оскільки на переконання суду, зазначений захід спроможний забезпечити фактичне виконання можливого судового рішення в разі задоволення позову та забезпечить збалансованість інтересів сторін, унеможливить відчуження об`єкту нерухомості відповідачкою.

Накладення арешту на весь будинок, в тому числі і на частку, яка є часткою у праві спільної сумісної власності подружжя та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Краноградською ДНК Харківської області 01.04.2008 року є заходом забезпечення неспівмірним із заявленими позовними вимогами та призведе до порушення прав ОСОБА_2 , як власниці майна.

Необхідність у накладенні арешту на частину будинку, набуту ОСОБА_2 за договором дарування від 16.05.2017 року витікає із змісту заявлених позовних вимог та предмету позову, отже, невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту може істотно ускладнити ефективний захист охоронюваних законом інтересів позивача.

Арешт майна, як спосіб забезпечення позову, передбачає накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (постанови Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 червня 2022 року у cправі № 908/2382/21, Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 504/3408/22 (провадження № 61-18041св23).

Арешт, як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном. Тому при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, не є необхідним.

На переконання суду, за умови застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на частку будинку, набуту за договором дарування, який в даному випадку є достатнім і співмірним із заявленими позовними вимогами, недоцільним і необгрунтованим є застосування заявленого позивачем такого заходу забезпечення, як

встановлення заборони вчиняти інші дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

Суд зауважує, що позивачем не обгрунтовано необхідність та доцільність застосування в даному випадку одночасно двох видів заходів забезпечення позову -накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», від імені та в інтересах якого діє адвокат Істамова Ірина Володимирівна, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Людмила Олександрівна про визнання недійсним договору дарування - задовольнити частково.

Накласти арешт на частку житлового будинку загальною площею 61.1 кв.м., житловою площею 43.3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування одним з подружжя на користь другого подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя № 941 від 16.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Людмилою Олександрівною.

В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя