Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Тимощука О.Я.
при секретарі Ковальчук О.Б.,
за участю представника позивачів адвоката Цуняка В.Й.,
провівши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.
В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що згідно Договору купівлі-продажу від 10.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В. за № 297, ОСОБА_1 було придбано у відповідача - ОСОБА_3 житловий будинок на АДРЕСА_1 та цілу земельну ділянку, розташовану в селі Ясининичі Рівненського району Рівненської області.
В подальшому, на підставі Договору дарування № 587 від 25.11.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Січовою Т.І. за реєстровим № 587, ОСОБА_1 відчужила спірний будинок своїй доньці - ОСОБА_2 .
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 03 серпня 2023 року у справі № 570/2605/21 позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом та Договору купівлі-продажу недійсними, визнання права власності на спадкове майно, витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, яким:

-визнано недійсними та скасовано свідоцтва про право на спадщину за законом, видані на ім`я ОСОБА_3 від 08 червня 2015 року, р. № 1176 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , на земельну ділянки площею 0,6000 га кадастровий номер :08:000:0724; на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 3,21 га - Державний акт ЯА №690229 - з кадастровими номерами :05:019:0468, :01:001:1040, :01:001:1041.

-визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 10 липня 2019 року, №297, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В.

-витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по 1/2 для кожної нерухоме майно - житловий будинок по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 46 та земельну ділянку площею 0,6000 га кадастровий номер :08:000:0724.

Вказане судове рішення набрало законної сили 04 вересня 2023 року. Судом по вищевказаній справі встановлено, що ОСОБА_3 не мав права на відчуження спірного будинковолодіння та земельної ділянки, у зв`язку із порушенням порядку набуття на них прав. Таким чином, ОСОБА_3 , як продавець житлового будинку та земельної ділянки, повинен відшкодувати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 збитки у вигляді дійсної вартості житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а саме у розмірі ринкової вартості станом на день пред`явлення позову, тобто 1 837 390,00 грн., яка підтверджується звітом про оцінку вартості нерухомого майна приватного підприємства «Оцінка». Для підтвердження вартості нерухомого майна саме судовою експертизою заявляється відповідна вимога. За період фактичного володіння вказаним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ними було зроблено ремонтні роботи (поліпшення) у вказаній нерухомості на значну суму, в результаті чого, вартість такого майна зросла.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2024 року провадження по справі було зупинено на час проведення судової оціночно-будівельної експертизи.

30.05.2024 року матеріали цивільної справи № 569/18880/23 з висновком експерта № 15/24 від 15.05.2024 року повернулись до Рівненського міського суду Рівненської області.

02.07.2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником позивачів адвокатом Цуняком В.Й. подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2 323 340 гривень 00 копійок, з яких 1 851 260 гривень дійсна (ринкова) вартість житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та 472 080 гривень - дійсна (ринкова) вартість земельної ділянки, площею 0,600 га, кадастровий номер :08:000:0724, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Цуняк В.Й. в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання 29.01.2025 року не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. 31.10.2024 року подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його бажанням отримати правничу допомогу по даній справі. Разом з тим, протягом майже трьох місяців відповідач або його представник жодних дій не вчинили і в судове засідання 29.01.2025 року не з`явилися та будь-яких заяв про відкладення судового розгляду суду не подали. Відзиву на позовну заяву не подали.

За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи зі згоди представника позивачів адвоката Цуняка В.Й.

Заслухавши думку представника позивачів адвоката Цуняка В.Й., дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази як кожний окремо та їх в сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, суд зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. Зазначене узгоджується із засадою верховенства права, зміст якої розкрито у статті 10 ЦПК України.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Частина 2 ст. 129 Конституції України, визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) та Верховним Судом у Постанові від 08.11.2021 року по справі №761/38133/19 ( провадження №61-12471св21), які відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, суд враховує до спірних правовідносин.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 03.08.2023 року у справі № 570/2605/21 цивільний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними, визнання права власності на спадкове майно, витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, яким:

-визнано недійсними та скасовано свідоцтва про право на спадщину за законом, видані на ім`я ОСОБА_3 від 08 червня 2015 року, р.№1176 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , на земельну ділянки площею 0,6000 га кадастровий номер :08:000:0724; на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 3,21 га - Державний акт ЯА №690229 - з кадастровими номерами:05:019:0468, :01:001:1040, :01:001:1041;

-визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 10 липня 2019 року, №297, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В.

-витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по 1/2 для кожної нерухоме майно - житловий будинок по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 46 та земельну ділянку площею 0,6000 га кадастровий номер :08:000:0724.

Вказане рішення набрало законної сили 05.09.2023 року та відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, є преюдиціальним.

Як слідує з мирової угоди, укладеної та підписаної між сторонами вищезазначеної цивільної справи від 25.05.2022 року, зареєстрованої у Рівненському районному суді Рівненської області за № 6784, у пункті 4 вказаної угоди, сторони зазначили про передачу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 раніше придбаних двох квартир відповідачем ОСОБА_3 за рахунок коштів, отриманих від продажу спірної земельної ділянки та житлового будинку, які залишаються у власності ОСОБА_2 .

Згідно договору купівлі-продажу від 10.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В. за № 297, ОСОБА_1 було придбано у ОСОБА_3 житловий будинок на АДРЕСА_1 та цілу земельну ділянку, розташовану в селі Ясининичі Рівненського району Рівненської області.

Відчужуваний житловий будинок з надвірними будівлями належав Продавцю ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацькою О.В., 08.06.2015 року за реєстровим № 1176; зареєстрованого в ДРРПН за № 46. До складу відчужуваного будинковолодіння входять: один одноповерховий житловий будинок, цегляний, загальною площею 110,8 кв.м., житловою площею 55,2 кв.м, позначений в плані літерою «А-1», та: «Б» - сарай № «б» - сарай; «В» - сарай; «Г» - погріб; «Д» - вбиральня; «Ж» - колодязь; №1 - огорожа.

Відчужувана земельна ділянка з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (ведення особистого підсобного господарства), загальною площею 0,6000 (шістдесят сотих) га, з кадастровим номером :08:000:0724, належить Продавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацькою О.В. 08.06.2015 року за реєстровим N?1179; зареєстрованого в ДРРПН за N?46.

З дослідженого договору дарування № 587 від 25.11.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Січовою Т.І. за реєстровим № 587 вбачається, що ОСОБА_1 відчужила спірний будинок та земельну ділянку своїй доньці - ОСОБА_2 .

З судової оціночно-будівельної експертизи № 15/24 від 15.05.2024 року вбачається, що загальна дійсна (ринкова) вартість будинковолодіння (житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами) за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,600 га, кадастровий номер :08:000:0724, за вищевказаною адресою, станом на день проведення експертизи, становить в розмірі 2 323 340,00 грн., з яких 1 851 260,00 гривень дійсна (ринкова) вартість житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та 472 080,00 гривень - дійсна (ринкова) вартість земельної ділянки, площею 0,600 га, кадастровий номер :08:000:0724, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 .

При розгляді даної справи, суд керується наступним.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (частина третя статті 623 ЦК України).

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав (ч. 1 ст. 661 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм закону свідчить про те, що положення статті 661 ЦК України є частиною системи правил про наслідки евікції товару (тобто відсудження у покупця придбаного ним майна, товару на підставі того, що продаж був незаконним).

Продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо) (стаття 659 ЦК України).

Це зумовлено тим, що продавець повинен мати право продажу товару (стаття 658 ЦК України) і, відтак, гарантувати покупцю чистоту правового титулу, що його покупець набуває за відповідним договором купівлі-продажу. Якщо продавець цього обов`язку не виконує або виконує його неналежно, то для покупця створюється загроза евікції - вилучення речі у титульного володільця третьою особою, що має на цю річ те чи інше право, яке не погашається встановленням нового правового титулу на річ. Таке право може бути як речовим, так і зобов`язальним, але у будь-якому разі повинно передбачати можливість позбавити покупця володіння річчю на користь носія такого права. Віндикація є одним з характерних і найпоширеніших (але далеко не єдино можливим) варіантів евікції речі.

Унаслідок евікції покупець позбавляється можливості панування над річчю в обсязі, що набувався ним на підставі відповідного договору купівлі-продажу, або обмежується в такому пануванні. А тому не має значення, чи річ витребувана у набувача (покупця) у цілому, чи він лише позбавився статусу одноосібного власника і натомість став співвласником, речі у певній частці (чи навіть в режимі спільної часткової власності). Відтак, у будь-якому з наведених варіантів є підстави для стягнення збитків із продавця за правилами статті 661 ЦК України.

У статті 661 ЦК України законодавець закріпив право покупця вимагати від продавця відшкодування збитків, завданих продавцю евікцією товару. При цьому спеціальних правил щодо визначення складу та розміру таких збитків стаття 661 ЦК України не містить, фактично відсилаючи до загальних положень статей 22 і 623 ЦК України.

Положення частини третьої статті 623 ЦК України конкретизують загальний принцип повного відшкодування (частина третя статті 22 ЦК України), а тому є справедливими й для будь-яких інших правовідносин, крім зобов`язальних. Оскільки у будь-якому випадку йдеться про те, що кредитор має отримати рішення про присудження відшкодування, реальна грошова цінність якого є адекватною економічній ситуації в суспільстві та цінності відповідних матеріальних благ на момент ухвалення судом відповідного рішення. При ухваленні рішення про стягнення збитків, суд має найбільш повно відновити порушене право кредитора.

Отже, суд має підстави визначити розмір збитків саме за правилами другого речення частини третьої статті 623 ЦК України, якщо на момент ухвалення рішення відповідні ціни істотно зросли порівняно із датою подачі позову. Але застосування цього правила здійснюється не за ініціативою суду (що було б порушенням: принципу диспозитивності процесу), а лише за позовом кредитора (позивача).

Розмір збитків у разі вилучення товару за рішенням суду визначається судом за правилами частини третьої статті 623 ЦК України: якщо вимога кредитора не була задоволена боржником добровільно, то збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували у місці, де зобов`язання має бути виконане, на день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення, керуючись при цьому загальними принципами повного відшкодування збитків, справедливості, добросовісності та розумності.

Саме такий правовий висновок міститься у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.07.2023 року у справі № 369/6092/20, який судом враховується по даній справі, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки 2 ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 13 420 гривень 00 копійок судовий збір за подання позовної заяви та 536 гривень 80 копійок судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 15, 22, 623, 627, 628, 655, 658, 659, 661 ЦК України, ст.ст. 141, 223, 258, 259, 264, 265, 273, 280, 281, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - задоволити.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 28.11.1998 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця перебування: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в розмірі 2 323 340 (два мільйони триста двадцять три тисячі триста сорок) гривень 00 копійок, з яких 1 851 260 (один мільйон вісімсот п`ятдесят одна тисяча двісті шістдесят) гривень 00 копійок дійсна (ринкова) вартість житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та 472 080 (чотириста сімдесят дві тисячі вісімдесят) гривень 00 копійок - дійсна (ринкова) вартість земельної ділянки, площею 0,600 га, кадастровий номер :08:000:0724, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 28.11.1998 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця перебування: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати у розмірі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 00 копійок судовий збір за подання позовної заяви та 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - 1: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Позивач 2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 28.11.1998 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця перебування: АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення виготовлений 03 лютого 2025 року.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук