ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 711/6911/22
Провадження № 22-ц/821/28/25
Категорія: 301030400

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: Товариство обмеженою відповідальністю «ПБК-СТРОЙТРЕЙД»

представник позивача: адвокат Драченко Владислав Вікторович

відповідач: ОСОБА_1

представник відповідача: адвокат Потапенко Сергій Володимирович

треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКК ТРЕЙД»

представник ТОВ «Макк Трейд»: адвокат Горобець Сергій Олександрович

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Потапенка Сергія Володимировича та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКК ТРЕЙД» - адвоката Горобця Сергія Олександровича на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12 квітня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Скляренко В.М. в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси; повний текст судового рішення складено 18 квітня 2024 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКК ТРЕЙД» про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

26 грудня 2022 року ТОВ ««ПБК-СТРОЙТРЕЙД» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКК ТРЕЙД» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД», як забудовник, 16.05.2017 року уклало з ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» договір купівлі-продажу майнових прав, за яким мало передати у власність останнього майнові права на приміщення в будинку по АДРЕСА_1 , зокрема, щодо квартири з будівельним номером АДРЕСА_2 (теперішній номер 58), що знаходиться на десятому поверсі площею 41,5 кв.м.

Завершення будівництва та прийняття будинку в експлуатацію мало місце 31.12.2021 року, а 04.01.2022 року ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» передало ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» за актом приймання-передачі майнові права на певну кількість об`єктів, за виключенням майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 у зв`язку із наявністю заборгованості ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» перед ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» в розмірі 350 000 грн.

28.11.2022 року ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» в односторонньому порядку розірвало договір купівлі-продажу майнових прав від 16.05.2017 року з ТОВ «МАКК-ТРЕЙД».

Після цього, директор ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» намагався зареєструвати право власності забудовника на квартиру АДРЕСА_4 і довідався, що право власності на дану квартиру вже зареєстровано за відповідачкою. Підставою для державної реєстрації права власності на квартиру зазначено: Договір купівлі-продажу майнових прав від 16.05.2017 року, Додаткова угода № 2 до нього, Договір відступлення майнових прав на квартиру від 20.08.2021 року, Акт приймання-передачі квартири від 04.01.2022 року, Наказ Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради № 2124-а від 26.05.2017 року, Наказ Департаменту архітектури та будівництва Черкаської міської ради № 51-а від 21.10.2009р. та технічний паспорт № ТІ01: НОМЕР_1 від 05.01.2022 року.

Враховуючи, що майнові права на квартиру АДРЕСА_4 не передавались позивачем, то ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» вважає, що його позбавлено права власності на вказану квартиру поза його волею, а тому, звернулось до суду з позовом, в якому просило витребувати у ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» квартиру АДРЕСА_5 .

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2023 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи залучено ОСОБА_2 .

26 липня 2023 року Придніпровським районним судом м.Черкаси ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі та витребувано у ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» квартиру АДРЕСА_5 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2023 року заочне рішення від 26.07.2023 року скасовано та призначено справу до розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» квартиру АДРЕСА_5 .

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» судовий збір в розмірі 10 970 грн. 58 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки відчуження майнових прав стосовно спірної квартири здійснювалось ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» з порушенням порядку, встановленого сторонами у п. 5.4.3 Договору від 16.05.2017 року, а укладені сторонами такого Договору додаткові угоди до нього не змінювали положень п. 5.4.3 Договору, а стосувались лише додаткової деталізації предмету договору та додаткових положень в частині зобов`язань сторін, то відчуження майнових прав і передача майна відбулись на умовах, на які не було волевиявлення позивача, а відтак на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК відповідне майно може бути витребуване позивачем у відповідачки, незалежно від того, що вона є добросовісним набувачем такого майна на підставі відплатного договору.

Також суд першої інстанції врахував, що у цій справі загальний суспільний інтерес у дотриманні публічного правопорядку щодо укладання правочинів з приводу відчуження майнових прав на нерухоме майно, а також належному врегулюванні речово-правових зобов`язань стосовно новоствореного майна, тобто загальний інтерес у забезпеченні реального регулювання цивільно-правових відносин на засадах правопорядку, справедливості, добросовісності і розумності, переважає приватний інтерес кінцевого набувача у збереженні за ним права власності на спірне майно, набуте на підставі правочину, що укладений з порушенням встановленого порядку.

Крім того, суд вважав, що строки позовної давності у даній справі не пропущені з огляду на те, що зареєструвати своє право власності на спірну кватиру позивач мав змогу лише після 31.12.2021 року, тобто після завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта будівництва. В той же час, оскільки спірна квартира є новоствореним майном і право власності на неї виникає з моменту державної реєстрації, то трирічний строк позовної давності за позовом позивача слід обчислювати з моменту первинної державної реєстрації права власності на спірну квартиру, що в даному випадку мала місце 24.01.2022 року. Крім того, позивач не був стороною договорів про відчуження майнових прав на спірну квартиру, укладених ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , і суду не надано будь-яких доказів про обізнаність позивача про існування таких договорів.

Питання щодо віднесення даного спору до юрисдикції загальних судів детально досліджувалось судом при постановленні ухвали від 13.02.2024 року з наведенням відповідних мотивів, а тому суд не вбачав необхідності дублювати відповідні аргументи у тексті остаточного рішення за наслідками розгляду справи по суті.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі, поданій 23 травня 2024 року, представник ОСОБА_1 адвокат Потапенко С.В. вважаючи, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга зокрема мотивована тим, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки першочерговим у даній справі є встановлення факту господарських правовідносин між ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» та ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та невиконання останніми своїх господарських зобов`язань, що підлягає розгляду виключно в порядку господарського судочинства. Лише після встановлення господарським судом факту порушення чи невиконання господарських зобов`язань за договором купівлі- продажу майнових прав від 16.05.2017 року має місце звернення до суду з даним позовом.

Також вважає, що, враховуючи предмет спору, його складність, дана справа мала б розглядатись у порядку загального позовного провадження.

Крім того, особа, що подала апеляційну скаргу, стверджує, що судом першої інстанції невірно застосовано строки позовної давності. Вважає, що строк позовної давності для звернення позивача з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння почав свій перебіг з моменту купівлі майнових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме з 30.08.2018 року по 30.08.2021 рік.

24 травня 2024 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» - адвоката Горобця С.О., в якій останній, вважаючи рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12 квітня 2024 року незаконним та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції розглянуто спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Лише наявність рішення господарського суду, яким встановлено факт порушення чи невиконання зобов`язань за договором купівлі- продажу майнових прав від 16.05.2017 року є підставою для звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Вказує, що факт передачі майнових прав відбувся ще 15.10.2019 року під час укладення додаткової угоди №2 до договору купівлі- продажу майнових прав від 16.05.2017 року.

Також стверджує, що строк позовної давності для звернення позивача з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння почав свій перебіг з моменту купівлі майнових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме з 30.08.2018 року по 30.08.2021 рік.

Відзив на апеляційні скарги

У відзиві на апеляційні скарги представник ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» адвокат Драченко В.В., вважає що ухвалене рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12 квітня 2024 року є законним, обгрунтованим та таким, що ухвалено належним судом, а тому просить апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Потапенка С.В. та представника ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» - адвоката Горобця С.О. залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Як встановлено судом першої інстанції, згідно договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 16.05.2017р. ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» придбало у ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» незавершений будівництвом багатоповерховий житловий будинок, готовністю 22%, будівельним номером АДРЕСА_6 /т. 1 а.с. 51-56/.

16.05.2017р. ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» уклали договір купівлі-продажу майнових прав, за яким ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» зобов`язувалось передати у власність ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» майнові права на нерухоме майно, а саме 2246,8 кв.м. в АДРЕСА_1 /т. 1 а.с. 6-7/.

Відповідно до п. 1.2 такого договору його предметом є майнові права на нерухоме майно, які після набуття ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на нерухоме майно після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію та оформлення ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» відповідних правовстановлюючих документів (державної реєстрації права власності). За умови виконання своїх обов`язків ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» одержить від ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» документи, необхідні для оформлення правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно.

Пунктом 1.3 такого договору передбачено, що майнові права на нерухоме майно за таким договором передаються від ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» до ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» шляхом підписання акту прийому-передачі нерухомого майна, який підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва та за умови повної оплати ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» ціни майнових прав.

Пунктом 5.4.3 такого договору передбачено, що ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» зобов`язується протягом строку дії договору відчужувати придбані за договором майнові права на нерухоме майно виключно за умови попередньої письмової згоди ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» на таке відчуження.

Попередні технічні характеристики нерухомого майна, що є предметом договору купівлі-продажу, визначені в п. 2.1 договору, де передбачено, що до складу такого майна, зокрема, входять квартири на Х поверсі з номерами 43, 44, 45, 46, 47, 48 орієнтованою загальною площею 461,17 кв.м.

14.11.2017р. між ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу майнових прав від 16.05.2017р., якою виклали п. 2.1 договору купівлі-продажу в новій редакції, якою передбачено, що до складу нерухомого майна, яке є предметом договору, зокрема, входять квартири на Х поверсі з номерами 44, 45, 48 орієнтованою загальною площею 232,16 кв.м. /т. 1 а.с. 8/.

31.08.2018р. між ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується оплатити ціну та прийняти у власність майнові права на квартиру (житлова однокімнатна квартира на 10 поверсі будівельним номером АДРЕСА_7 , загальною площею 42,96 кв.м.) за ціною 386 640 грн. Умовами такого договору передбачено, що в разі зміни фактичної площі квартири на момент прийняття її покупцем від продавця, то ціна майнових прав підлягає відповідному корегуванню (п. 2.2), а орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію І квартал 2019 року (п. 2.3), /т. 2 а.с. 54-57/

На виконання умов договору від 31.08.2018р. ОСОБА_2 було сплачено на корить ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» суму коштів в розмірі 386 640 грн., що підтверджується відповідними квитанціями від 31.08.2018р. /т. 2 а.с. 61-63/.

15.10.2019р. між ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» укладено додаткову угоду №2 до договору купівлі-продажу майнових прав від 16.05.2017р., якою сторони угоди передбачили, що у зв`язку із внесенням змін до проектної документації та подальшим переплануванням трикімнатних квартир в дві- та однокімнатні, сторони погодили що майнові права на нерухоме майно передаються з наступними характеристиками, зокрема, Х поверх квартири АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_10 /т. 1 а.с. 9/.

Відповідно до додаткової угоди №3 від 17.08.2021р., укладеної між ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» до договору купівлі-продажу майнових прав від 16.05.2017р., сторони договору передбачили що ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» зобов`язується виконати всі необхідні дії та відповідні роботи по приєднанню об`єкта будівництва ( АДРЕСА_1 ) до ТП748 з електричною потужністю 224,6кВт. Пунктом 4 такої додаткової угоди передбачено, що у випадку невиконання чи прострочення більше ніж на 10 днів виконання ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» робіт по приєднанню об`єкта будівництва до ТП748 з електричною потужністю 224,6кВт, ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» має право в односторонньому порядку розірвати цей договір /т. 1 а.с. 17/.

20.08.2021р. ТОВ «МАКК-ТРЕЙД», як продавець, та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали договір про відступлення майнових прав на квартиру, відповідно до якого ОСОБА_2 за згодою ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» передала, а ОСОБА_1 прийняла права та обов`язки щодо набуття майнових прав на житлову квартиру АДРЕСА_11 , що належить ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 31.08.2018р., укладеного між ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» та ОСОБА_2 /т. 1 а.с. 183-184/.

Предметом такого договору є об`єкт, який згідно відомостей про технічну інвентаризацію №08-05-01-22 від 11.03.2021р. являє собою однокімнатну квартиру АДРЕСА_12 (далі спірна квартира) /т. 1 а.с. 185-187, т. 2 а.с. 64-66/.

Згідно листа від 04.11.2021р. за вих. №01/39-21 ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» повідомило ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» про надання дозволу на приєднання односекційного житлового будинку по АДРЕСА_13 , до ТП 748 /т. 3 а.с. 186/.

31.12.2021р. ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» зареєструвало сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів три односекційні житлові будинку по АДРЕСА_14 , місце розташування об`єкта будівництва АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями про сертифікат готовності з реєстраційним номером ЧК21 /т. 1 а.с. 10-14, 57-58/.

04.01.2022р. між ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» складено акт приймання-передачі житлових та нежитлових приміщень розташованих в багатоповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за яким ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» передало ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» перелік квартир, з яких на 10 поверсі передано квартири з будівельними номерами 44, 45, 48 /т. 1 а.с. 15/. Натомість відповідний акт не підписаний з боку ТОВ «МАКК-ТРЕЙД».

Того ж дня, 04.01.2022р. ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» та ОСОБА_1 склали акт приймання-передачі, за яким ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» передало, а ОСОБА_1 прийняла у власність спірну квартиру з поміткою, що така квартира мала будівельний номер 43а /т. 1 а.с. 195/.

Відповідно до листа від 26.01.2022р. за вих. №01/01-29 ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» звернулось до ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» з повідомленням щодо здійснення взаєморозрахунків за договором купівлі-продажу майнових прав від 16.05.2017р., в якому зазначило, що після проведення інвентаризації об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок здачі його в експлуатацію, встановлено зменшення площі на 632,6кв.м, що обумовлює зменшення вартості майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 16.05.2017р. на 802 434,12 грн., внаслідок чого, з урахуванням взаєморозрахунків між сторонами договору, ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» здійснено передплату в сумі 452 435,73 грн., а тому в строк до 10.02.2022р. ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» необхідно провести взаєморозрахунок з ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» /т. 3 а.с. 180/.

02.02.2022р. ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» звернулось до Черкаського відділення КНДІСЕ з заявою про проведення економічної експертизи з питання щодо розміру вартості майнових прав товариства на нерухоме майно площею 1614,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . За результатами проведення економічного дослідження відповідним експертом було складено висновок №72, 156/22-23 від 11.02.2022р. згідно якого документально обґрунтовано, станом на 01.02.2022р., розмір дебіторської заборгованості ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» перед ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» за договором купівлі-продажу майнових прав від 16.05.2017р. на об`єкт нерухомості, що за адресою: АДРЕСА_1 , зазначений у листі-повідомленні від 26.01.2022р. у сумі 452 435,73 грн., з врахуванням вимог п. 2.3 Договору /т. 3 а.с. 170-179/.

27.01.2022р. приватний нотаріус Левицька Е.А., діючи як державний реєстратор прав на нерухоме майно, прийняла рішення №63100305 провести державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, внаслідок чого з 24.01.2022р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості про зареєстроване право власності на спірну квартиру за відповідачкою /т. 1 а.с. 203-204/.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною інформаційною довідкою №317242258 від 09.12.2022р. /т. 1 а.с. 20/.

14.11.2022р. ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» направило ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» вимогу про необхідність сплатити 350 000 грн. в рахунок погашення заборгованості до 25.11.2022р. /т. 1 а.с. 16/.

28.11.2022р. ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» направило ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» повідомлення про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав від 16.05.2017р. в односторонньому порядку /т. 1 а.с. 18/.

Згідно висновку оцінювача (ФОП ОСОБА_3 ) про вартість нерухомого майна ринкова вартість спірної квартири станом на 20.12.2020р. складала 298 850 грн. /т. 1 а.с. 21/. Натомість листом від 10.04.2024р. ФОП ОСОБА_3 повідомила суд, що при складанні такого висновку про вартість майна було допущено помилку, внаслідок чого відповідний висновок слід вважати таким, що не відповідає дійсності.

Згідно висновку про вартість нерухомого майна, складеного ТОВ «Центр нерухомості України», ринкова вартість спірної квартири станом на 10.04.2024р. складає 731 372 грн.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Віндикаційний позов ? це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18, провадження № 61-6415св19).

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК України, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року в справі № 521/8368/15-ц, провадження № 61-17779св18).

Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19, провадження № 12-35гс21).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19), вказано, що: «задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Таким чином, власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, визнання права власності на спірне майно не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна з чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване. Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 01 жовтня 2019 року у справі № 911/2034/16, від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 та від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2023 року у справі № 754/9233/17 (провадження № 61-15429св20) зазначено, що «положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. […] Розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи, дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. У діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється з втратою ним цього майна.

Таким чином, у випадку якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, він може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відчуження майнових прав стосовно спірної квартири здійснювалось ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» з порушенням порядку, встановленого сторонами у п. 5.4.3 Договору від 16.05.2017 року, а укладені сторонами такого Договору додаткові угоди до нього не змінювали положень п. 5.4.3 Договору, а стосувались лише додаткової деталізації предмету договору та додаткових положень в частині зобов`язань сторін, то відчуження майнових прав і передача майна відбулись на умовах, на які не було волевиявлення позивача, а відтак, на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України відповідне майно може бути витребуване позивачем у відповідачки, незалежно від того, що вона є добросовісним набувачем такого майна на підставі відплатного договору.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

16.05.2017р. ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» уклали договір купівлі-продажу майнових прав, за яким ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» зобов`язувалось передати у власність ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» майнові права на нерухоме майно, а саме 2246,8 кв.м. в АДРЕСА_1 /т. 1 а.с. 6-7/.

Відповідно до п. 1.2 такого договору його предметом є майнові права на нерухоме майно, які після набуття ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на нерухоме майно після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію та оформлення ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» відповідних правовстановлюючих документів (державної реєстрації права власності). За умови виконання своїх обов`язків ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» одержить від ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» документи, необхідні для оформлення правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно.

Пунктом 1.3 такого договору передбачено, що майнові права на нерухоме майно за таким договором передаються від ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» до ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» шляхом підписання акту прийому-передачі нерухомого майна, який підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва та за умови повної оплати ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» ціни майнових прав.

Пунктом 5.4.3 такого договору передбачено, що ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» зобов`язується протягом строку дії договору відчужувати придбані за договором майнові права на нерухоме майно виключно за умови попередньої письмової згоди ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» на таке відчуження.

Попередні технічні характеристики нерухомого майна, що є предметом договору купівлі-продажу, визначені в п. 2.1 договору, де передбачено, що до складу такого майна, зокрема, входять квартири на Х поверсі з номерами 43, 44, 45, 46, 47, 48 орієнтованою загальною площею 461,17 кв.м.

14.11.2017р. між ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу майнових прав від 16.05.2017р., якою сторони виклали п. 2.1 договору купівлі-продажу в новій редакції, якою передбачено, що до складу нерухомого майна, яке є предметом договору, зокрема, входять квартири на Х поверсі з номерами 44, 45, 48 орієнтованою загальною площею 232,16 кв.м. /т. 1 а.с. 8/.

15.10.2019р. між ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» укладено додаткову угоду №2 до договору купівлі-продажу майнових прав від 16.05.2017р., якою сторони угоди передбачили, що у зв`язку із внесенням змін до проектної документації та подальшим переплануванням трикімнатних квартир в дві- та однокімнатні, сторони погодили що майнові права на нерухоме майно передаються з наступними характеристиками, зокрема, Х поверх квартири АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_10 /т. 1 а.с. 9/.

04.01.2022р. між ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» складено акт приймання-передачі житлових та нежитлових приміщень розташованих в багатоповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за яким ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» передало ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» перелік квартир, з яких на 10 поверсі передано квартири з будівельними номерами 44, 45, 48 /т. 1 а.с. 15/. Натомість відповідний акт не підписаний з боку ТОВ «МАКК-ТРЕЙД».

Матеріали справи не містять доказів складання та підписання між ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» відповідного акту прийому-передачі, який би засвідчив факт набуття ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» конкретно визначених майнових прав в об`єкті завершеного будівництва, в тому числі і щодо спірної квартири.

Завершення будівництва та введення об`єкту будівництва в експлуатацію відбулося 31.12.2021р., а відтак акт приймання-передачі об`єктів купівлі продажу за Договором від 16.05.2017р. мав бути складений та підписаний сторонами договору до 30.01.2022р. (п. 5.4.5 Договору). Отже, до підписання відповідного акта приймання-передачі з ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД», ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» могло укладати правочини з відчуження майнових прав щодо об`єкту будівництва виключно за умови попередньої письмової згоди ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД», оскільки відповідне застереження передбачене п. 5.4.3 Договору від 16.05.2017 р.

При цьому, укладені сторонами Договору додаткові угоди до нього не змінювали положень п. 5.4.3 Договору, а стосувались лише додаткової деталізації предмету договору та додаткових положень в частині зобов`язань сторін.

Проте, всупереч наведеному, ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» 31 серпня 2018 року відчужило майнові права на спірну квартиру ОСОБА_2 без письмової згоди позивача, яка, в подальшому, відступила майнові права на квартиру ОСОБА_1 .

Вказані обставини свідчать про те, що внаслідок порушень умов Договору купівлі-продажу майнових прав від 16.05.2017 року зі сторони ТОВ «Макк Трейд», право позивача як забудовника на новостворений об`єкт нерухомого майна (який не був переданий за вказаним договором) було обмежено всупереч його волі, та відчужено третій особі за відсутності його волі, що свідчить про цілком обґрунтовані підстави для застосування до спірних правовідносин приписів статті 388 ЦК України.

В контексті наведеного, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані твердження скаржників про те, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства з тих підстав, що першочерговим у даній справі є встановлення факту господарських правовідносин між ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» та ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та невиконання останнім своїх господарських зобов`язань. Лише після встановлення господарським судом факту порушення чи невиконання господарських зобов`язань за договором купівлі- продажу майнових прав від 16.05.2017 року має місце звернення до суду з даним позовом.

Так, предметом спору в даній праві є витребування майна з чужого незаконного володіння, а наявні розбіжності між ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» та ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» щодо характеристики та обсягу фактично переданої за Договором від 16.05.2017р. площі відповідних приміщень забудовником покупцю не спростовують тієї обставини, що ТОВ «МАКК-ТРЕЙД», до підписання з ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» акту приймання-передачі до Договору від 16.05.2017р., мало право відчужувати відповідні майнові права виключно за умови попередньої письмової згоди ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» на таке відчуження.

Будь- яких спорів, в тому числі, судових з приводу виконання зобов`язань за Договором від 16.05.2017 року сторони не породжували та матеріали справи таких відомостей не містять. А відтак, враховуючи предмет та підстави позову, суб`єктний склад учасників справи колегія суддів не знаходить обгрунтованих підстав вважати дану справу підсудною господарському суду.

Водночас, надаючи оцінку правомірності такого способу захисту прав позивача, як витребування майна у відповідачки, суд бере до уваги, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України»

від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited проти України» від 23 січня 2014 року, напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

У справах «Рисовський проти України» (рішення від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» (рішення від 16 лютого 2017 року, заява № 43768/07), ЄСПЛ, установивши порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначив про право добросовісного власника на відповідну компенсацію чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на нерухомість.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що з урахуванням приписів ч. 3, 4 ст. 390 ЦК України відповідач може заявити до позивача позов про відшкодування здійснених з часу, з якого власникові належить право на їх повернення, необхідних витрат на утримання та збереження витребуваного майна, а у разі здійснення поліпшень такого майна, які не можна відокремити від майна без завдання йому шкоди, - позов про відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість такого майна. Крім того, відповідач, із власності якого витребовується спірне майно, також не позбавлений можливості відновити свої права, пред`явивши вимогу про відшкодування збитків до осіб, в яких він придбав це майно.

Досліджуючи добросовісність дій відповідачки, зваживши на підстави та послідовність набуття спірного майна у власність ОСОБА_1 , а також обставини вибуття спірного майна з володіння ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД», суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про відсутність підстав вважати непропорційним втручання у право ОСОБА_1 .

Апеляційний суд враховує, що ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» без відома та волі ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» безпідставно уклавши 31 серпня 2018 року договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно з ОСОБА_2 , в подальшому 20 серпня 2021 року уклало договір про відступлення майнових прав на квартиру ОСОБА_1 , яка проявивши розумну обачність, ознайомившись зі змістом документів, що підтверджують майнові права ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» та ОСОБА_2 на спірну квартиру, і, за необхідності, отримавши правову допомогу, мала б зважити на такі обставини при укладенні договору про відступлення майнових прав.

За обставин цієї справи, витребування майна є законним та пропорційним заходом, є виправданим, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, тому не є таким, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також за змістом апеляційних скарг, ОСОБА_1 та ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» вважають, що ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» звернулося до суду з позовом зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

В частині четвертій статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У справі, яка переглядається, апеляційний суд, розглядаючи заяву представника відповідача щодо застосування строків позовної давності, зазначив, що позивач не пропустив встановлений законом строк для звернення до суду із позовом, оскільки спірна квартира є новоствореним майном і право власності на неї виникає з моменту державної реєстрації, то трирічний строк позовної давності за позовом позивача слід обчислювати з моменту первинної державної реєстрації права власності на спірну квартиру, що в даному випадку мала місце 24.01.2022 року.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зважаючи на те, що позивач не був стороною договорів про відчуження майнових прав на спірну квартиру, укладених ТОВ «МАКК-ТРЕЙД» з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , і суду не надано будь-яких доказів про обізнаність позивача щодо існування таких договорів, то судова колегія вважає вірними твердження суду першої інстанції про те, що об`єктивно про порушення свого права позивач міг довідатись лише після первинної державної реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачкою.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального права.

Надаючи оцінку доводам представника ОСОБА_1 - адвоката Потапенка С.В. що, враховуючи предмет спору, його складність, дана справа мала б розглядатись у порядку загального позовного провадження, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Фактично законодавець використовує диспозитивний принцип віднесення судом справ до категорії малозначних.

При цьому, суд при вирішенні питання щодо віднесення справи, яка може бути розглянута в порядку спрощеного провадження (справи незначної складності), наділений доволі широкими дискреційними повноваженнями. Так, відповідно до ч.3 ст.274 ЦПК України, виділяється 8 критеріїв віднесення справи до малозначних: 1) ціна позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорія та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думка сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом спору є витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2022 року у даній справі відкрито провадження та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (том 1, а.с. 42)

Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що справа не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно з частиною третьою статті 274 ЦПК України мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку, тому суд дійшов висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, з огляду на обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, відсутність значного суспільного інтересу, обсяг і характер доказів у справі, суд першої інстанції обгрунтовано визначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Одночасно судом визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

У строк, визначений ухвалою суду від 29 грудня 2022 року відповідач із заявою про перехід з спрощеного провадження до загального позовного провадження не звертався.

Крім того, подавши заяву про перегляд заочного рішення від 26 липня 2023 року у вказаній справі, відповідач не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2023 року заочне рішення від 26.07.2023 року скасовано та призначено справу до розгляду, де явку сторін визнано обов`язковою.

Враховуючи, що категорія даної справи не віднесена до тої, що не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач не клопотав перед судом про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також враховуючи те, що явка сторін була визнана обов`язковою, колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права з підстав, вказаних скаржником в апеляційній скарзі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявників та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Потапенка Сергія Володимировича та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКК ТРЕЙД» - адвоката Горобця Сергія Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКК ТРЕЙД» про витребування майна із чужого незаконного володіння залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлено 31 січня 2025 року/