Провадження № 2/756/1623/25
У Х В А Л А

(про продовження строку на усунення недоліків)

17 січня 2025 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Примак-Березовська О.С., розглянувши питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення без руху для усунення недоліків.

Залишаючи позовну заяву без руху суд виходив з того, що позивач при зверненні до суду не виконав вимоги статті 175 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та не вказав повне найменування відповідача (ПІБ), його адресу, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших відомостей відповідача, що унеможливлює ідентифікацію особи, до якої пред`явлено позов і відповідно визначення належної підсудності цієї справи.

Зазначену ухвалу позивач отримала в електронному вигляді 26 грудня 2024 року через мобільний додаток «Дія».

В порядку усунення недоліків від позивача надійшла заява, у якій вказано про неможливість виконати вимоги ухвали і зазначено щодо розгляду клопотання про витребування доказів, яке подано разом із позовом. При цьому позивач осилається на неможливість усунути недоліки через необхідність витребування доказів у порядку статті 84 ЦПК України.

Ознайомившись зі змісту вказаного клопотання, суддя дійшов такого висновку.

Згідно з частино першою статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Суддя зауважує, що виходячи зі змісту статей 83 і 84 ЦПК України, процесуальним законом не передбачено можливості розгляду клопотання про витребування доказів до відкриття провадження у справі, однак із врахуванням обставин саме цієї справи, вважає необхідним зазначити про таке.

Зі змісту заяви про витребування доказів вбачається, що її предметом, є вимога про надання персональних даних отримувача коштів за банківським рахунком № НОМЕР_1 , що розміщено у АТ КБ «Приватбанк», включаючи повне прізвища, ім`я, по батькові, інформацію щодо РНОКПП, адрес місця проживання/перебування особи, на яку емітовано банківську картку і якій перераховано спірну суму коштів. Вказана інформація необхідна позивачу з метою встановлення усіх необхідних даних про особу відповідача і звернення до суду.

Тобто суд вбачає, що предметом заяви є вимога про витребування інформації, яка містить банківську таємницю.

Відповідно до статті 1076 Цивільного кодексу України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Порядок розкриття банківської таємниці встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Частинами 1-3 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації; інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності. Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського та валютного нагляду, становить банківську таємницю.

Відповідно до частини 1 статті 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банки зобов`язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Порядок та обсяги розкриття Національним банком та банками інформації, яка містить банківську таємницю, визначаються Правилами зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, які затверджені Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267 (далі - Правила НБУ № 267).

Згідно з пунктом 1 Глави 3 Правил НБУ № 267 банк розкриває інформацію, що становить банківську таємницю, на письмовий запит власника або з його письмового дозволу в обсязі, визначеному в такому письмовому запиті або дозволі.

Пунктом 11 цих Правил визначено, що банк у разі надходження до нього запиту про надання інформації, що становить банківську таємницю, зобов`язаний розкрити цю інформацію або дати мотивовану відповідь про неможливість надання відповідної інформації протягом 10 робочих днів із дня отримання вимоги, якщо інші строки не встановлені законодавством України.

Згідно з пунктом 14 Правила НБУ № 267 Банки, за запитом уповноважених державних органів та осіб, визначених у Законі про банки, надають у паперовому або електронному вигляді згідно з вимогами, викладеними в додатку до цих Правил, інформацію щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, серед яких, операції без відкриття рахунків, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи-підприємця про: наявність рахунків; номери рахунків; інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів; залишок коштів на рахунках; операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки; призначення платежу; ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, власне ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків України; для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ); номер рахунку контрагента; інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів контрагента; єдиний ідентифікатор Національного банку України (далі - код ID НБУ) надавача платіжних послуг контрагента; найменування надавача платіжних послуг контрагента.

Таким чином, на підставі пункту 14 вказаних Правил можливо дізнатися про списання з рахунків та/або зарахування на рахунки цієї суми коштів, призначення платежу, ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, власне ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків України, а для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ), номер рахунку контрагента.

Саме у такий спосіб, після встановлення даних щодо здійсненого переказу коштів зі свого карткового рахунку, заявник може дізнатися дані про контрагента (емітента) - власника карткового рахунку №НОМЕР_1 .

Іншого способу отримати відомості, які містять банківську таємницю стосовно контрагента за цією банківською операцією у порядку цивільного судочинства не передбачено.

При цьому, без виконання вимог статей 175, 177 ЦПК України, позовна заява не може бути прийнята судом до провадження, оскільки містить істотні недоліки, що унеможливлюють встановити особу відповідача та визначити належну підсудність цієї справи.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення права позивача на судовий захист і доступу до суду, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю необхідним продовжити строк для усунення недоліків, визначених в ухвалі від 16 грудня 2024 року, з урахуванням наведених вище мотивів.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Керуючись статтями 2, 4, 95, 122-124, 127, 175-177, 185, 260 ЦПК України, суддя -

у х в а л и л а :

Продовжити строк, визначений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року про залишення позовної заяви без руху і усунення недоліків та надати позивачу додатковий строк у десять днів, з дня вручення цієї ухвали, для усунення визначених ухвалою недоліків.

Роз`яснити, що у разі, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ О.С. Примак-Березовська