справа № 2-1953/09
УХВАЛА

28 січня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді: Постигач О.Б.

секретаря Кмошик С.І.

боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові подання приватного виконавця Білецького Ігора Мироновича про визначення частки майна боржника,

в с т а н о в и в :

Приватний виконавець Білецький І.М. звернувся до суду із поданням, в якому просить визначити частку майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а саме: квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 23258319). В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. знаходиться виконавче провадження №75551719 з примусового виконання виконавчого листа №2-1953/09 виданого 23.07.2021 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_8 на користь ТОВ "Дебт Форс" 297 666,87 доларів США, що за курсом НБУ складає 12 197 739,81 гривень заборгованості за договором позики, 1700 грн сплаченого державного мита та 30 грн понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення. 16.07.2024 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа. 16.07.2024 приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, однак на банківських рахунках боржника кошти, достатні для виконання рішення суду, відсутні. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 , на праві спільної сумісної власності, належить квартира АДРЕСА_1 , співвласниками якої є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Зазначена квартира не перебуває в іпотеці чи іншими обтяженнями. Боржником рішення суду не виконується тривалий час, а тому просить подання задоволити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 подав заперечення на подання, в якому зазначив, що оскільки приватний виконавець звернувся до суду із поданням про вирішення питання про визначення частки майна боржника, яким боржник володіє спільно з членами його сім`ї, частки боржника у спільному майні не визначена, а отже, наявний спір про право, який повинен вирішується в позовному провадженні, а не в межах справи в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Крім цього, зазначив, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. в межах виконавчого провадження № 75551719 винесено постанову від 17.07.2024 про звернення стягнення на заробітну плату, де щомісячно із суми його доходів у відповідності до вимог чинного законодавства у розмірі 20% здійснюється відрахування для погашення заборгованості. Враховуючи викладене, вважає, що подання приватного виконавця слід залишити без розгляду.

У судове засідання приватний виконавець та інші заінтересовані особи не з`явились, хоча були повідомлені про час та місце розгляду подання належним чином, що у відповідності до ч.2 ст.443 ЦПК України не є перешкодою для вирішення справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 23.12.2009 Залізничним районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі 2-1953/09 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором позики. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_8 в користь ТзОВ ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - 297 666,87 дол. США, що за курсом НБУ складає 2 376 721,12 грн заборгованості за договором позики, 1 700 грн сплаченого державного мита та 30 грн понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На виконання даного рішення було видано виконавчі листи № 2-1953/2009.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.01.2021 змінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів у справі № 2-1953/2009 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості на його правонаступника ТзОВ «Вердикт Капітал».

23.06.2021 ухвалою Залізничного районного суду м. Львова задоволено заяву ТзОВ «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа №2-1953/2009 та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Видано дублікат виконавчого листа №2-1953/2009, виданого на виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова від 23.12.2009 у справі № 2-1953/2009 про стягнення з ОСОБА_1 боргу за договором позики.

На виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 23.06.2021 року у справі №2-1953/2009 23.07.2021 було видано дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.12.2023 змінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» його правонаступником ТзОВ «Дебт Форс» у виконавчому листі №2-1953/09, виданому Залізничним районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/9723/74/46594.

Постановою приватного виконавця Білецького І.М. від 16.07.2024 відкрито виконавче провадження №75551719 з виконання дубліката виконавчого листа № 2-1953/09, виданого 23.07.2021 про стягнення з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в користь ТзОВ «Вердикт Капітал» 297 666,87 доларів США, що за курсом НБУ складає 2 376 721,12 грн заборгованості за договором позики, 1 700 грн сплаченого державного мита та 30 грн понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Також приватним виконавцем Білецьким І.М. 16.07.2024 у ВП №75551719 була винесена постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997).

Таким чином суд звертає увагу на важливість виконання судового рішення, яке було ухвалене повноважним судом та набуло законної сили.

Однак, як встановлено судом, співласники майна, квартири АДРЕСА_1 , на яке просить визначити частку приватний виконавець, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померли, що підтверджується наданими копіями свідоцтва про смерть.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №2-591/11 (провадження № 14-31цс21) уточнено правові висновки про те, що в разі, якщо наявний спір щодо визначення частки боржника у спільному майні, звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому позовна заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. В останньому випадку суд має або закрити провадження (якщо порушені правила про юрисдикцію спору - див. пункт 73 цієї постанови), або залишити заяву (подання) без розгляду (якщо правила про юрисдикцію спору не порушені - див. пункти 74 - 75 цієї постанови).

Велика Палата Верховного Суду знов звернула увагу, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (див mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20, пункт 8.74).

При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності (як у справі, що переглядається), свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження. Тому заява про визначення частки майна боржника у спільному майні за наявності спору, подана до суду виконавцем, незалежно від її назви (позовна заява, подання) за своєю суттю є саме позовною заявою. Особа, яка є стверджуваним співвласником майна боржника у такому спорі, є стороною у спорі, якій має бути забезпечена можливість користуватися всіма правами, якими наділений відповідач відповідно до закону. Лише в цьому разі буде забезпечене право такої особи на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З врахуванням наведеного, судом встановлено, що у даній справі наявний спір про право, так як судом встановлено, що після смерті співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_6 наявне спадкове майно останніх, а саме їх частки у квартирі АДРЕСА_1 .

Таким чином, даний спір підлягає вирішенню в позовному провадженні, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

З урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21), суд вважає, що подання приватного виконавця необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 263, 443 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання приватного виконавця приватного виконавця Білецького Ігора Мироновича про визначення частки майна боржника залишити без розгляду.

Роз`яснити приватному виконавцю Білецькому Ігорю Мироновичу право звернутися до суду із позовом у порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали міститься в матеріалах справи №2-1953/09. Ухвала 28.01.2025 набрала законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: Постигач О.Б.