Провадження № 6/522/137/25
У Х В А Л А

03 лютого 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

в складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича, за участі заінтересованих осіб: боржник: ОСОБА_1 , стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване за боржником в установленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Бондарев Роман Володимирович звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з поданням, яким просить суд вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме на земельну ділянку, розташовану за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, Фонтанська сільська рада, загальною площею 0,10 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий №:01:001:1390, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №932924, виданого Комінтернівським районним відділом земельних ресурсів Одеського обласного головного управління земельних ресурсів Державного комітету по земельних ресурсах 05.03.2008, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №11.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа №522/23873/21, виданий 30.11.2022 Приморським районним судом м.Одеси та №2-3430/11, виданий 09.12.2022 Шевченківським районним судом м. Києва, у яких боржником є ОСОБА_1 . Боржник належним чином сповіщений про відкриття виконавчого провадження, однак на виклик не з`являється, декларацію не подав, рішення суду самостійно не виконує. Приватним виконавцем не виявлено рахунки, на які можна було б звернути стягнення в кількості достатній для погашення заборгованості, майна не виявлено. Разом з тим 14.03.2008 ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 земельну ділянку, однак право власності на таку земельну ділянку не зареєстрував, що є підставою звернення з цим поданням.

У судове засідання 03.02.2024 приватний виконавець Бондарев Р.В. не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч.1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553).

Тобто, для вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, суд має пересвідчитися, чи є належні докази того, що боржник набув право власності на нерухоме майно, однак не зареєстрував це право у встановленому законом порядку.

Відтак, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича зведене виконавче провадження №73521741 у якому виконується:

-Виконавчий лист Приморського районного суду м. Одеси, виданий 30.11.2022 у справі №522/23873/21 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 28 027,56 дол. США та судовий збір у розмірі 2765,31 грн;

-Виконавчий лист Шевченківського районного суду м.Києва, виданий 09.11.2022 у справі №2-3430/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (змінено сторону стягувача на ТОВ «Консалт Солюшенс» ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.09.2020) заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 242 076,32 грн судовий збір у розмірі 1 700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн, а всього стягнути 1 243 896,32 грн.

Виконавче провадження за виконавчим листом №522/23873/21 було відкрите постановою від 25.04.2023, виконавче провадження за виконавчим листом №2-3430/11 05.12.2023.

08.12.2023 ОСОБА_1 отримав постанову приватного виконавця про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Постановою приватного виконавця від 25.04.2023 було звернуто стягнення на майно боржника, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Однак, згідно інформаційної довідки №408907115 від 21.01.2025 з Державного реєстру речових прав вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 , 28.10.2024 зареєстровано за ОСОБА_4 .

З відповіді від 14.12.2023 Державної податкової служби України вбачається відсутність інформації про ОСОБА_1 .

Відповідь Держаної фіскальної служби України від 14.12.2024 свідчить про відсутність інформації про ОСОБА_1

08.09.2024 Пенсійний фонд України повідомив про відсутність інформації щодо ОСОБА_1 , 26.09.2024 Міністерство внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Деякі банки повідомили про відсутність рахунків відкритих на ОСОБА_1 , втім відповіді поширених банків (наприклад АТ «КБ» Приватбанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Банк Аваль») до матеріалів подання долучено не було.

14 березня 2008 року між ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким останній купив земельну ділянку розташовану за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, Фонтанська сільська рада, загальною площею 0,10 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий №:01:001:1390.

Того ж дня, 14.03.2008 земельна ділянка передана в іпотеку ПАТ «Надра» на підставі договору іпотеки зареєстрованого в реєстрі за №54 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 48 Закону, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України покладається в даному випаду на орган виконавчої служби, який звертається до суду із відповідним поданням.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи, щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна, а також обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Дане обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім отримання боржником однієї постанови приватного виконавця, інших доказів сповіщення боржника ОСОБА_1 суду не представлено. Перевірка власності на рухоме майно здійснена лише раз і вже тривалий час минув. Яким чином квартира вибула з власності ОСОБА_1 під час дії накладеного на неї арешту встановити не можливо. Відповіді щодо рахунків відкритих у поширених банках суду не надано.

При тому, земельна ділянка передана в іпотеку ПАТ «Надра», яке було первісним стягувачем у виконавчому листі 2-3430/11, однак з даним поданням приватний виконавець звертається у цій справі про стягнення трьох відсотків річних, тоді як навіть копії рішення у справі №2-3430/11 не надає.

За таких обставин, суд вважає подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В про вирішення питання про звернення стягнення на майно, що незареєстроване за боржником в установленому законом порядку не обґрунтованим і залишає його без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.259-261,443 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича, за участі заінтересованих осіб: боржник: ОСОБА_1 , стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване за боржником в установленому законом порядку залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 03 лютого 2025 року.

Суддя: В.Я.Бондар