465/2735/23
2/465/1112/25
У Х В А Л А

судового засідання

30.01.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участюю секретаря судового засідання Янковської С.Ю.

в ході судового розгляду заяви про відвід судді у цивільній справі №465/2735/23 за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та скасування державної реєстрації,-

встановив:

Позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та скасування державної реєстрації. Зокрема, предметом позовних вимог є земельна ділянка орієнтованою площею 0,0219 га по АДРЕСА_1 та житловий будинок площею 63,2 кв.м., реєстраційний об"єкт нерухомого майна 101, до будинковолодіння якого відносяться господарська будівля під літ. "Ж", вбиральня під літ. "Е", ворота №1, №2, хвіртки №4,5, огорожа №3, замощення І, по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 28.05.2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19.03..2024р. закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу № 465/2735/23.

В черговому судовому засіданні протокольною ухвалою постановлено повернутися до підготовчого засідання та вирішено ряд клопотань, поданих сторонами, надано термін сторонам для подачі процесуальних документів, визначених ст.191, ст.192 та ст.199 ЦПК України.

В черговому судовому засіданні представниця позивача на питання головуючого з приводу заявлених позовних вимог, зокрема, щодо наявності у позивача правовстановлюючих документів на право власності та чіткі розміри на спірну земельну ділянку і на об"єкт нерухомого майна, розташованого на ній, пояснень не надала.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.12.2024р. відкладено слухання справи на 14 лютого 2025 року на 12 год. 45 хв., визнано обов"язковою явку в підготовче засідання міського голови Садового Андрія Івановича для дачі особисто пояснень з приводу обставин справи, та зобов"язано надати документи, які містять інформацію про право власності на земельну ділянку орієнтованою площею 0,0219 по АДРЕСА_1 та житловий будинок площею 63,2 кв.м., реєстраційний об"єкт нерухомого майна 101, до будинковолодіння якого відносяться господарська будівля під літ. "Ж", вбиральня під літ. "Е", ворота №1, №2, хвіртки №4,5, огорожа №3, замощення І, на АДРЕСА_1 , зобов"язано позивача в особі підписанта позовної заяви надати документи щодо координат поворотних точок земельної ділянки орієнтовною площею 0,0219 по вулиці Сокільницькій у місті Львові, матеріали, якими встановлено незаконність державної реєстрації прав на спірне нерухоме майно, документи, які містять інформацію про кадастровий номер земельної ділянки орієнтовною площею 0,0219 по АДРЕСА_1 та документи, що стали підставою їх реєстрації реєстратором Душеком Ігорем Михайловичем. Також попереджено про наслідки невиконання судового рішення щодо явки в підготовче засідання та ненадання документів, із вжиттям відповідних заходів процесуального примусу, передбачених статтями 43, 44, 143, 144 ЦПК України та інших заходів, передбачених законодавством України.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

28 січня 2025 року представником Львівської міської ради І. Бірюковою подано заяву про відвід судді Кузя В.Я. у цивільній справі №465/2735/23. Заяву обгрунтовує тим, що дії головуючого в судовому засіданні можна розцінювати як особисту неприязнь до міського голови Садового Андрія Івановича, а також упереджене ставлення до представника Львівської міської ради Бірюкової Ірини Іванівни, що викликає сумнів в неупередженості та об"єктивності судді. Зазначає, що головуючим суддею надаються переваги одним учасникам провадження перед іншими, створюються штучні перешкоди у користуванні Львівською міською радою своїми процесуальними правами.

Відповідно до ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та зміст заяви про відвід судді, вважаю, що така є необґрунтована, обставини, викладені в заяві про відвід, є надуманими, підстав для задоволення самовідводу не вбачаю.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; обов`язковість судового рішення; неприпустимість зловживання процесуальними правами;

Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

П.1 та п.2 ч.2 ст.43 ЦПК України, передбачено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно норм ст.6 цього закону, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Статтею 23 цього закону визначено, що суддя місцевого суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом.

Статтею 48 визначено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

П.1 ч.7 ст.56 цього закону визначено, суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Згідно ч.2 ст.214 ЦПК України, головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, отримати покази свідків, оглянути речові докази.

Правила застосування головуючим процесуальних норм, що забезпечують порядок в ході судового процесу і послідовність здійснення своїх прав сторонами, хоч і не подобається стороні, проте, безумовно мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи, повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані та розуміти, що їх право закінчується там, де починається право іншої сторони, а тим більше там, де починається обов`язок та право головуючого у процесі.

Натомість сторона позивача має своє бачення на процесуальний порядок судового розгляду позову, що нею подано. При цьому сторона позивача має хибну думку про обов"язкове превалювання (перевагу) над іншими учасниками процесу, будучи переконаною, що суд зобов"язаний видати судове рішення саме такого змісту, яке б влаштовувало позивача, у даному випадку Львівську міську раду.

Суд наголошує, що судовий процес - це не процедура видачі довідок ЛКП. Рішення суду повинно будуватися на обставинах, встановлених судом із забезпеченням оцінки за принципом повного, всебічного та об"єктивного розгляду, тобто з дотриманням ст.263 ЦПК України, чого суд й дотримується.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до практики ЄСПЛ, потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Відтак, приходжу до висновку, що в процесі розгляду судової справи не встановлені сумніви в неупередженості судді, відсутні будь які докази, які свідчили б про особисту зацікавленість судді в розгляді справи або прихильність до сторони відповідача, як це зазначено у заяві про відвід.

Вважаю, що обставини, викладені представником позивача у заяві про відвід судді, є надуманими, носять суб`єктивний характер та свідчать про незгоду сторони позивача з процесуальними рішеннями в процесі судового розгляду справи.

Подання заяви про відвід судді слід визнати як зловживанням своїми процесуальними правами представником позивача - Бірюковою Іриною Іванівною, що спрямоване на безпідставне затягування розгляду справи та забезпечення собі такого процесуального порядку розгляду справи, який би влаштовував особу, інтереси якої вона представляє.

Відповідно до ст.40 ЦПК України, Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вважаю, що заява про відвід судді є необґрунтована, обставини, викладені в заяві про відвід, є надуманими, підстави для задоволення самовідводу відсутні.

За таких обставин, приходжу до висновку, що заяву представниці позивача Львівської міської ради - І. Бірюкової про відвід судді від розгляду цивільної справи №465/2735/23 слід передати до загальної канцелярії Франківського районного суду м. Львова для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, для розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33 та 40 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву представниці позивача Львівської міської ради - І. Бірюкової про відвід судді від розгляду цивільної справи №465/2735/23передати до загальної канцелярії Франківського районного суду м. Львова для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України для її розгляду.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь