ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4538/19 Номер провадження 22-ц/814/333/25Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар:Старчик Є.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Давиденко Катерини Сергіївни на ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 07 червня 2024 року по справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, в якої перебуває майно боржника, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року до суду звернувся приватний виконавець Скрипник В.Л. з поданням, відповідно до вимог якого просить суд ухвалити рішення яким надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Скрипнику Володимиру Леонідовичу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 для проведення її опису та арешту; розгляд подання проводити без участі приватного виконавця або його представника.

Подання обґрунтовано тим, що у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, в межах зведеного виконавчого провадження № 72980596 відносно ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження № 71388351 з примусового виконання виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука, виданого 03.02.2021 у справі № 537/4538/19, про звернення стягнення в рахунок погашення боргу в розмірі 428 640,00 грн на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 12.01.2018, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області 18 жовтня 2000 року.

На виконання вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою забезпечення реального виконання рішення 27.03.2023 винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 71388351, якою накладено арешт на частину квартири загальною площею 52,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Копію постанови направлено до відома сторін виконавчого провадження за вих. № 7400 від 27.03.2023. Поштове відправлення № 059 вручено боржнику 31.03.2023, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення з підписом боржника. 06.10.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72971685 та того ж дня постановою від 06.10.2023 ВП № 72971685 виконавчі провадження № 72971685 та № 71388351 об`єднано у зведене виконавче провадження № 72980596. Після відкриття виконавчого провадження № 71388351 здійснено перевірку на предмет належності ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , в результаті якої встановлено, що зазначене майно належить боржнику та громадянці ОСОБА_2 в рівних частках (по 1/2) на праві спільної часткової власності, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.03.2023 № 327112061. З метою забезпечення виконання виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука, виданого 03.02.2021 у справі № 537/4538/19, вжито заходи, направлені на здійснення опису та арешту належної боржнику частини квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 07 червня 2024 року подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, в якої перебуває майно боржника задоволено.

Надано дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Скрипнику Володимиру Леонідовичу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 для проведення її опису та арешту.

В апеляційному порядку ухвалу оскаржив ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 . Скарга мотивована тим , що рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що докази того, що боржник ОСОБА_1 або боржниця ОСОБА_2 відмовляються допустити приватного виконавця до квартири відсутні, як і не міститься відомостей, що ОСОБА_1 або ОСОБА_2 отримали інформацію про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту належного їм нерухомого майна, але чинили цьому перешкоди (відмовились від отримання поштових відправлень, якими направлялись вимоги приватного виконавця про заплановані виконавчі дії з опису та арешту майна), умисно не надали доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій, та перешкоджають проведенню виконавчих дій.

При цьому, акти приватного виконавця самі по собі не свідчать про ухилення як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 від проведення виконавчих дій. Більш того, в актах не зазначено дати наступного проведення виконавчих дій, відсутні також об`єктивні відомості стосовно того, в який спосіб повідомлявся кожний з боржників про вихід виконавця до квартири, чи належним чином повідомлялись боржники про час та місце вчинення виконавчих дій та яких саме, чи зобов`язував приватний виконавець боржників бути присутнім за адресою: АДРЕСА_2 , в конкретний час для проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження. Підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 або ОСОБА_2 отримували виклики приватного виконавця, суду не надані.

Наявність актів, складених приватним виконавцем 24.10.2023 року, 30.11.2023 року, 25.04.2024 року про те, що при виході приватного виконавця з метою здійснення опису та арешту майна боржника, до помешкання потрапити не вдалося, доступ до квартири приватному виконавцю не надано, не є належними та допустимими доказами ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення і відсутності добровільної згоди на проникнення виконавця до житла, оскільки сам боржник у зазначений період проживав за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки здійснює постійний догляд за тяжко хворою матір`ю, що підтверджується довідкою Онуфріївьскої селищної ради від 24.07.2024 року за № 87.

Слід зазначити, що обидва поштових відправлення №189 та №218, якими направлялись вимоги приватного виконавця про заплановані виконавчі дії з опису квартири, повернулись до офісу приватного виконавця з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить лише про відсутність боржника за зазначеною на поштовому відправленні адресою та перебування певний час за іншою адресою, і не може свідчити про ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду або від проведення виконавчих дій.

Крім того, приватним виконавцем Скрипником В.Л. не вчинялись дій щодо виклику боржника до приватного виконавця та не подано суду відповідних доказів. Звертаємо увагу на те, що сам по собі акт приватного виконавця від 05.04.2023, складений за наслідками нібито телефонної розмови з ОСОБА_1 , у якій останній нібито відмовився від надання доступу виконавцю до квартири з метою її опису та арешту на виконання судового рішення, не є беззаперечним доказом перешкоджання боржником у вчинення виконавчих дій та ухилення від виконання судового рішення. В даному випадку, приватним виконавцем не надано доказів фактичного здійснення телефонного дзвінка, шляхом отримання роздруківки у оператора мобільного зв`язку про здійснений телефонний виклик за телефонним номером ОСОБА_1 із зазначенням тривалості з`єднання з абонентом, що могло б дати беззаперечне підтвердження здійснення такої телефонної розмови, якої насправді не було.

Таким чином, встановивши, що приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. не було надано суду належних доказів ухилення боржників від виконання рішення суду та перешкоджанню ними у здійсненні виконавчих дій, зокрема відсутності добровільної згоди як боржника ОСОБА_1 так і боржниці ОСОБА_2 на проникнення виконавця до свого житла, суд першої інстанції мав обґрунтовані підстави для відмови у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., однак дійшов помилкових висновків.

Зважаючи на вказане , апелянт просить скасувати ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 07 червня 2024 року , та постановити нову , якою відмовити у задоволенні подання.

Від ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому останній просив ухвалу залишити без змін , а скаргу без задоволення.

ОСОБА_3 також надав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення , а рішення просить залишити без змін.

Судовим розглядо встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, в межах зведеного виконавчого провадження № 72980596 відносно ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження № 71388351 з примусового виконання виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука, виданого 03.02.2021 у справі № 537/4538/19, про звернення стягнення в рахунок погашення боргу в розмірі 428 640,00 грн на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 12.01.2018, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області 18 жовтня 2000 року.

27.03.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71388351. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження згідно вимог чинного законодавства винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

На виконання вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою забезпечення реального виконання рішення 27.03.2023 винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 71388351, якою накладено арешт на частину квартири загальною площею 52,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Копію постанови направлено до відома сторін виконавчого провадження за вих. № 7400 від 27.03.2023. Поштове відправлення № 059 вручено боржнику 31.03.2023, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення з підписом боржника.

06.10.2023 відкрито ще одне виконавче провадження № 72971685 відносно боржника з примусового виконання виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука, виданого 27.05.2019 у справі № 537/61/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500809782 від 08.06.2018 в сумі 64 443,42 грн. та судового збору в розмірі 1 762,00 грн. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.09.2023 у справі № 537/61/19 замінено сторону стягувача у виконавчому документі на нового ТОВ «ДЕБТ ФОРС», код ЄДРПОУ 43577608. 06.10.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72971685 та того ж дня постановою від 06.10.2023 ВП № 72971685 виконавчі провадження № 72971685 та № 71388351 об`єднано у зведене виконавче провадження № 72980596.

Після відкриття виконавчого провадження № 71388351 здійснено перевірку на предмет належності ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , в результаті якої встановлено, що зазначене майно належить боржнику та громадянці ОСОБА_2 в рівних частках (по 1/2) на праві спільної часткової власності, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.03.2023 № 327112061.

Слід відмітити, що приватним виконавцем також здійснюється виконавче провадження № 71427902 (30.03.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження) з примусового виконання виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука, виданого 29.03.2023 у справі № 537/4538/19, про звернення стягнення в рахунок погашення боргу в розмірі 428 640,00 грн на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 12.01.2018, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області 18 жовтня 2000 року.

Боржником за виконавчим провадженням № 71427902 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1

Зазначене нерухоме майно передане в іпотеку за договором іпотеки № 173 від 12.01.2018 як забезпечення виконання зобов`язання за договором позики, укладеним 12.01.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

04.10.2023 за визначеною виконавчим документом адресою ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням № 189 направлено вимогу приватного виконавця за вих. № 25202, в якій боржника повідомлено про заплановані на 11:00 год. 24.10.2023 виконавчі дії з опису належної йому частини квартири та зазначено про необхідність надати безперешкодний доступ до житла.

Проте, лист з поштовим відправленням № 189 повернувся до офісу приватного виконавця з відмітною «за закінченням терміну зберігання».

24.10.2023 здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , проте доступу до помешкання з метою його опису не надано, про що складено акт приватного виконавця від 24.10.2023.

24.10.2023 за вих. № 27739 ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням № 218 повторно направлено вимогу приватного виконавця, в якій боржника повідомлено про заплановані на 11:00 год. 30.11.2023 виконавчі дії з опису належної йому частини квартири та зазначено про необхідність надати безперешкодний доступ до житла. Лист з поштовим відправленням № 218 також повернувся до офісу приватного виконавця як не отриманий боржником.

30.11.2023 здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , проте доступу до помешкання з метою його опису не надано, про що складено акт приватного виконавця від 30.11.2023.

25.04.2024 здійснено черговий вихід до квартири АДРЕСА_1 проте доступу до помешкання з метою його опису не надано, про що складено акт приватного виконавця від 25.04.2024.

Оскаржуване судове рішення мотивоване тим, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), є підставою для вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення, зокрема заходів спрямованих на перевірку майнового стану боржника. Відтак, беручи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, однак боржник є власником квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла боржника, оскільки приватним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника як можливого способу виконання судового рішення.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що боржник обізнаний про постановлене відносно нього рішення суду, але не реагує на вимоги приватного виконавця та не надає доступ до арештованого майна.

Відтак, викладені вище обставини порушують права стягувача на відновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду, та порушують принципи судочинства, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, і підлягають виконанню на всій території України.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Згідно п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Згідно ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення, за поданням державного виконавця.

Врахувавши те, що боржник свідомо ухиляється від виконання вимоги приватного виконавця, а також від виконання судового рішення, не надає можливість приватному виконавцю перевірити майновий стан, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що проникнення до житла боржника залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення, встановлення майнового стану боржника, виявлення майна та коштів, що належать боржникові.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду про доведеність та обґрунтованість подання виконавця та, відповідно, необхідність його задоволення.

Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що прийняття судом першої інстанції доводів виконавця, як належних доказів в обґрунтування заявлених вимог про примусове проникнення до спірного житлового приміщення, є недоведеними .

Колегія суддів звертає увагу представника апелянта, що матеріали справи містять докази перешкоджання боржником вільному доступу приватного виконавця до спірного житлового приміщення, про що свідчать надіслані приватним виконавцем на адресу ОСОБА_1 вимоги про надання приватному виконавцю доступу до нежитлового приміщення від від 04.10.2023 року та 24.10.2023 року, які не були задоволені апелянтом.

Крім того боржник, достеменно знаючи про існування рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 20.10.2020 року, залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 05.01.2021 року, не вчинив жодних дій для передачі вищевказаного майна згідно рішення суду.

Отже, колегією суддів не встановлено порушення права та законних інтересів ОСОБА_1 , у зв`язку із чим ухвала суду про задоволення подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння є обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

На думку колегії суддів , не заслуговують на увагу доводи скаржника що стосуються неможливості виконання рішення суду від 20.10.2020 про звернення стягнення на предмет іпотеки , через дію в Україні мараторію на вчинення таких дій,оскільки вказане рішення вже було предметом розляду у суді апеляційної інстанції йому надано оцінку , та вказаний аргумент не має відношення до оскаржуваної ухвали і правовідносин що виникли .

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 07 червня 2024 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.364,367,375,381,382,384,ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Давиденко Катерини Сергіївни - залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 07 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов