РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1638/24

Провадження № 2/293/86/2025

27 січня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

21.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позовній заяві позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Ганнопіль, Черняхівського району Житомирської області та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком на два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04.10.2004 в с.Ганнопіль, Черняхівського (нині Житомирського) району Житомирської області померла мати позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Дружба», розміром 2,65 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) ,згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) ЖТ №0313079 виданого на підставі рішення Черняхівської райдержадміністрації від 08.02.2000 №30.

У встановлений законом 6 місячний строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті матері та до даного часу проживає в селищі Калинівка, Броварського району Київської області. Нотаріус у даному населеному пункті не працює. Приїхати особисто для оформлення спадкових прав позивач не мав та не має можливості, через скрутне матеріальне становище. Оформлення спадщини потребує значних коштів, які в нього були відсутні, оскільки він працював дорожнім робочим, потім робітником комплексного прибирання, і мав невеликі заробітки. Крім того, тривалий час після смерті матері він був пригнічений та перебував у важкому психологічному стані, мав проблеми зі здоров`ям. Наразі позивачу вдалося покращити стан здоров`я та накопичити необхідну суму коштів і у серпні 2024 року він дав довіреність своєму представникові, для звернення до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, приватний нотаріус Котенко І.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на тій підставі, що позивач не прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері. В постанові нотаріуса також зазнчено, що заповіт ОСОБА_2 не складала. Крім того, в будинку в якому проживала ОСОБА_2 на день її смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований.Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

В зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати поважною причину пропуску ним строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері та визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою від 25.11.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в цивільній справі та призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання суд призначив на 10 год. 30 хв. 23.12.2024 (а.с.37).

20.11.2024 позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив взяти до уваги наявність в нього представника адвоката Колосінського І.А. (а.с.40).

23.12.2024 представник позивача адвокат Колосінський І.А., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №1769258 від 10.11.2024, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (а.с.47).

23.12.2024 сторони в підготовче судове засідання не з`явились. Враховуючи, що спір між сторонами не врегульовано, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справи до судового розгляду по суті на 10:00 год. 27.01.2025 (а.с. 49).

27.01.2025 сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.58).

Представник територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради Житомирського району в судове засідання не з`явився. 07.01.2025 до суду надіслав заяву про розгляд справи у відсутності представника Черняхівської селищної ради. Щодо рішення покладаються на розсуд суду. (а.с.56-57).

Враховуючи вище зазначені заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд проводить розгляд справи без участі сторін за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 28.07.1960 та копією паспорта позивача (а.с.12, 15-16).

Відповідно до свідоцтва про смерть (повторно) серії НОМЕР_2 від 06.09.2024 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Коростелівка, Черняхівського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторно) серії НОМЕР_3 (а.с.9).

Згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0313079 ОСОБА_2 , яка проживає в с.Ганнопіль, Черняхівського району Житомирської області на підставі рішення Черняхівської райдержадміністрації від 08.02.2000 №30 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» розміром 2,65 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 14.03.2000 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №79 (а.с.6-7).

Відповідно до експертного висновку №056/1399-а від 26.07.2024 записи особового імені « ОСОБА_5 » (сертифікат про право на земельну частку (пай), свідоцтво про смерть запис « ОСОБА_2 ») та « ОСОБА_6 » (свідоцтво про одруження, свідоцтво про народження ОСОБА_1 мати « ОСОБА_4 »), попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними (а.с.11).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Котенко І.М. від 02.10.2024 №255/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну частку (пай), розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» с.Видибор Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області. Причиною відмови є те, що ОСОБА_1 не прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 (а.с.13-14).

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що він 11.09.2001 прийнятий на постійну роботу дорожнім робочим. 02.01.2013 звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України. З 29.07.2015 прийнятий робітником комплексного прибирання. На даній роботі працює з періодичністю. 29.02.2024 звільнений. (а.с.19-20).

Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела /суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 15.10.2024 з 1 кварталу 2004 по 2 квартал 2024 свідчать про отримані ним доходи (а.с.21-25).

Комп`ютерна томографія від 29.06.2006 та виписки з медичної картки ОСОБА_1 свідчать про наявні в нього захворювання (а.с.26-33).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78583211 від 02.10.2024 на ОСОБА_2 , у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.43).

Із витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №78583261 від 02.10.2024 за параметрами запиту ОСОБА_2 , 1925 р.н., вбачається, що інформація відсутня (а.с.44).

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ТА ОЦІНКА ДОКАЗІВ

Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження з позовними вимогами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1272 ЦК України визначає наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, відповідно до якої, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

В силу ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, «Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.».

Згідно зі ст.55 Конституції України, «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. … Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.». Виходячи з передбаченого ст.8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Ст.15 ЦК України також передбачає право кожної особи на захист своїх цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання, а ст.16 цього ж кодексу право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, вказуючи в якості одного зі способів захисту цивільних прав та інтересів визнання права. Ст. 392 ЦК України також передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності.

Застосовуючи вищенаведені норми права до спірних правовідносин, оскільки іншим порядком, крім судового, неможливо захистити спадкові права та законні інтереси, позивач звернувся до суду з цими позовними вимогами, які він вважає законними та обґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи та відповідні правовідносини, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи те, ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадщині за законом та в установленому порядку прийняли спадщину чи мають намір її прийняти відсутні. Тобто, надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини не порушить права та свободи інших осіб.

Як стверджує позивач в позовній заяві шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері він пропустив з тих причин, що після її смерті він тривалий час перебував у важкому психологічному стані, був пригнічений, мав скрутне матеріальне становище, та проблеми зі здоров`ям. У населеному пункті, в якому проживає позивач відсутній нотаріус, що ускладнювало йому можливість подання заяви. Його невеликі доходи, проблеми зі здоров`ям, які також тягли за собою фінансові витрати, не давали йому можливості прибути особисто в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини для подачі відповідної заяви.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд враховує правову позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000, згідно з якою при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Суд також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018р. принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Суд вважає, що в даному випадку задоволення позовних вимог є дотримання принципу пропорційності між застосовуваним заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті ст.6 Конвенції, оскільки відмова в задоволенні позову позбавить позивача права власності на все спадкове майно після смерті матері, що становитиме непропорційне втручанням у право особи на мирне володіння майном, невизначеність правового статусу земельної ділянки.

В даному випадку задоволення позову відповідатиме практиці Європейського суду з прав людини.

Суд погоджується з доводами позовної заяви про те, що визначення позивачу додаткового строку на прийняття спадщини не буде суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості та не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб. Водночас відмова у задоволенні позову може становити непропорційне втручання у право особи на мирне володіння майном.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважними і об`єктивними, що підтверджується матеріалами справи, а тому задовольняє позов в повному обсязі та визначає позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 строком на два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що жодним рішенням відповідача права позивача не порушені та позивач не наполягає на компенсуванні понесених судових витрат, суд вважає за можливе не стягувати їх з відповідача та залишає за позивачем понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1269, 1270 , 1272 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Ганнопіль Черняхівського району Житомирської області.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Ганнопіль Черняхівського району Житомирської області, терміном в 2 (два) місяці, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Відомості про сторін по справі.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Місце проживання: адреса/місце знаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Черняхівська селищна рада Житомирського району Житомирської області.

Код .

Місце знаходження: вул.Майдан Рад, 1, с-ще Черняхів, Житомирський район, Житомирська область, 12301.

Повний текст рішення суду складений та підписаний 03.02.2025.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО