Справа № 573/1745/24
Номер провадження 2-др/573/1/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

30 січня 2025 року м.Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши клопотання представника позивача адвоката Галкіна В.Л. про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати,

в с т а н о в и в:

24 січня 2025 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Галкіна В.Л. про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою на підставі рішення суду, ухваленого 23 грудня 2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору поставки транспортного засобу, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття осіб, які були повідомлені про розгляд справи, не перешкоджає розгляду заяви.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши клопотання з додатками та матеріали цивільної справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Під час постановлення рішення суду питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалось, що є підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частин 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За змістом ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 23 грудня 2024 позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задоволені частково, розірвано укладений 18.06.2024 між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 договір постачання транспортного засобу з Європи на замовлення, а також стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 206 320 (двісті шість тисяч триста двадцять) грн., що за курсом Національного банку України станом на 04.09.2024 становить 5000 доларів США та 5 000 ( п`ять тисяч) грн. завданої моральної шкоди та 3 678,09 грн. судового збору на користь держави.

З метою отримання професійної правничої допомоги позивач ОСОБА_1 уклав із адвокатом Галкіним В.Л. договір про надання правничої допомоги № 10 від 22.07.2024, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 16-17).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

За умовами п.п. 2.1-2.2 п. цього договору за надання правничої допомоги за цим договором сторони встановили фіксовану оплату в сумі 20 700 грн., який сплачується у формі передоплати у момент підписання цього Договору.

На підставі квитанції до прибуткового касового ордера № 000223 від 22.07.2024 ОСОБА_1 сплатив на підставі Договору № 110 від 22.07.2024 вказану суму гонорару 22 700,00 грн. (а. с. 18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Аналогічний правовий висновок зазначений в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20).

Перевіривши надані документи суд вбачає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу понесений ОСОБА_1 згідно договору складає 20 700,00 грн.

Вказані витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову пропорційно розміру задоволених вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки розмір витрат на правову допомогу адвоката містить складові, передбачені ч. 4 ст. 137 ЦПК України, послуги обумовлені договором виконані у повному обсязі, сплачена сума гонорару, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 89,42%) відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у розмірі 18 510 гривень.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника позивача - адвоката Галкіна В.Л. про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору поставки транспортного засобу, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, яким стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 18 510 ( вісімнадцять тисяч п"ятсот десять ) грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії цього рішення.

Суддя