Справа №504/449/25
Провадження №2-н/504/79/25
УХВАЛА

31.01.2025с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши цивільну справу наказного провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, а саме просить стягнути з боржниці аліменти на утримання неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1598 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 23.01.2025р. і до 19.04.2027р.; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1598 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 23.01.2025р. і до 05.01.2030 року.

Згідно п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно п.5 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Звертаючись до суду із вимогою про видачу судового наказу заявник просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі 1598 грн. щомісячно, що не узгоджується із приписами ст.161 ЦПК України. Так, заявник в обґрунтуванні заяви самостійно здійснив розрахунок 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до розміру прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01 січня 2025 року. Разом із тим, таке формулювання вимог заяви є некоректним, з наступних підстав.

Так, згідно ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Отже, прожитковий мінімум не є сталою величиною, є змінним. У зв`язку із чим, вимога заявника про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1598 грн. (що, на його думку, є еквівалентом 50 % відсотків прожиткового мінімуму), не відповідає закону, оскільки аліменти присуджуються до досягнення дітьми повноліття, відтак розмір 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щоразу буде змінюватися.

Суд роз`яснює заявнику, що за таких обставин він має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, саме у відповідності до формулювання, визначеного приписам п.5 ст.161 УПК України - у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в разі задоволення відповідної заяви державний виконавець самостійно буде обчислювати грошовий еквівалент 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на розмір прожиткового мінімуму встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, ОСОБА_1 заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Додатково суд звертає увагу заявника на наступне.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Заявником не додано до заяви про видачу судового наказу копії додатків для боржника. За змістом ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами. Коли заявник не долучає до заяви копію заяви про видачу судового наказу разом із додатками для боржника, суд позбавлений можливості виконати вимоги ст. 169 ЦПК України.

Таким чином, беручи до уваги те, що заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.161, 163, 165, 166, 167 169 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя П. В. Жовтан