ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Триголова В.М., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2024 року по справі за позовом в.о. керівника Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави до Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківської районної у м. Полтаві ради, ОСОБА_1 , треті особи: Полтавська міська рада, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавський міський парк культури та відпочинку «Перемога» про визнання недійсним та скасування рішень про надання у власність земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов`язання вчинити дії з повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У грудня 2016 року перший заступник керівника Полтавської місцевої прокуратури звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що 23.04.2013 р. заступником прокурора міста Полтави винесено постанову №48/13 про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у діяльності Полтавської міської ради, за результатами якої встановлено порушення вимог Земельного кодексу України з боку Полтавської міської ради при розпорядженні землями парку «Перемога».

25.01.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 працюючи на посаді завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього середовища Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області впродовж 2009-2010 р.р. незаконно погодив висновки про погодження проектів землеустрою щодо надання у власність 17 земельних ділянок, в тому числі і відповідачу ОСОБА_1 , на території заповідного парку-пам`ятника садово-паркового мистецтва місцевого значення парку «Перемога».

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 23.04.2015, який був залишений без змін за результатами апеляційного та касаційного перегляду, обвинуваченого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Даним вироком встановлено незаконність надання у власність 17 земельних ділянок громадянам на території парку «Перемога», які належать до земель природо-заповідного фонду, унаслідок винних дій засудженого ОСОБА_2 , у тому числі незаконність погодження відповідного висновку ОСОБА_3 , внаслідок чого їй незаконно безоплатно було передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку, загальною площею 1000,00 кв. м. у

АДРЕСА_1 оформлення права власності ОСОБА_1 на землю, зокрема, отримання державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 483005 від 04.10.2010, стало можливим у результаті прийняття органом місцевого самоврядування низки незаконних рішень, а саме: рішення Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 11.05.2010 №201, рішення сесії Октябрської районної у м. Полтаві ради від 20.05.2010; рішення Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 10.08.2010 за №354, рішення сесії Октябрської районної у м. Полтаві ради від 16.09.2010.

З урахуванням уточнених 20.05.2020 позовних вимог, прокурор просив :

визнати недійсним та скасувати рішення Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 11.05.2010 №201, про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 1000 м.кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

визнати недійсним та скасувати рішення сесії Октябрської районної у м.Полтаві ради від 20.05.2010 про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 11.05.2010 №201, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 1000 м. кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

визнати недійсним та скасувати рішення Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 10.08.2010 за №354, яким затверджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_1 зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 1000 м. кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

визнати недійсним та скасувати рішення сесії Октябрської районної у м. Полтаві ради від 16.09.2010 про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 10.08.2010 за №354, яким затверджено ОСОБА_1 проект відведення земельної ділянки зі складу земель житлової та громадської забудови міста по АДРЕСА_1 , площею 1000 м. кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №483005 від 04.10.2010;

витребувати з володіння ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 1000 м. кв. з кадастровим номером :15:014:0108 вартістю 191 135 грн. до земель запасу Полтавської міської ради;

стягнути солідарно з Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, Шевченківської районної у місті Полтаві ради та ОСОБА_1 на користь прокуратури Полтавської області понесені витрати на сплату судового збору.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2024 рок позовні вимоги в.о. керівника Полтавської місцевої прокуратури Радійчука Д.І. в інтересах держави задоволено частково.

Повернуто територіальній громаді міста Полтави земельну ділянку на АДРЕСА_1 площею 1000 м.кв. із кадастровим номером :15:014:0108.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Часткове задоволення позовних вимог обґрунтовано доведенням позивачем підстав представництва прокурором інтересів держави та не порушенням ним строків позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом, а також наявністю правових підстав для повернення територіальній громаді міста належної ОСОБА_1 земельної ділянки.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В своїй апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та залишити без розгляду позовну заяву як подану за межами строку позовної давності.

Вважає, що прокурором, як позивачем по справі, не доведено підстав представництва інтересів держави у даній справі.

Зокрема, матеріали справи не місять доказів звернення прокурора як до ГУ Держгеокадастру так і до Полтавської міської ради з відповідним повідомленням про порушення земельного законодавства, що свідчить про недотримання процедури, визначеної ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Також зазначала, що при зверненні до суду прокурором пропущено строк позовної давності, оскільки в самому позові йде мова про те, і це підтверджується матеріалами справи, що заступником прокурора 23 квітня 2013 року винесено постанову №48/13 про приведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у діяльності Полтавської міської ради. Після чого 20 червня 2013 року прокурором було направлено подання про усунення вимог земельного та податкового законодавства, яке рішенням Полтавської міської ради від 12 липня 2013 року відхилено.

Вказані обставини свідчать, що про порушення прав територіальної громади прокуратурі стало відомо з моменту, коли вона дізналася про зменшення розміру земельної ділянки парка «Перемога» і саме з цього періоду необхідно обраховувати встановлені законом трирічні строки для звернення до суду за захистом порушених прав

Крім того наголошує, що наявними в справі доказами не доведено належність спірної земельної ділянки ОСОБА_1 до земель природо-заповідного фонду.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Полтавської обласної Ради депутатів трудящих «Про затвердження пам`яток природи місцевого значення» №555 від 24.12.1970 року затверджено та взято під охорону пам`ятки природи місцевого значення згідно з додатком.

Згідно додатку до рішення виконкому обласної Ради депутатів трудящих від 24.12.1970 року № 555 визначено перелік пам`яток природи місцевого значення, зокрема парк «Перемога» за адресою: м. Полтава, Першотравневий проспект, 20, заснований у 1803 році на площі 10 га, та закріплено її за виконкомом Полтавської міської Ради депутатів трудящих.

Рішенням виконавчого комітету Полтавської обласної ради народних депутатів від 22.11.1984р. № 453 «Про межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду області згідно нової класифікації» затверджено межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Згідно додатку до вказаного рішення, у переліку державних парків-пам`яток садово-паркового мистецтва місцевого значення під №10 зазначений парк «Перемога», площею 30,9 га.

Відповідно до охоронного зобов`язання, зареєстрованого в держуправлінні екоресурсів в Полтавській області за №340 від 27.05.2001 року, Дирекцією міського парку культури та відпочинку взято на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення парк «Перемога» загальною площею 30.9 гектарів, відповідно до рішення облвиконкому №555 від 24.12.70р. /т.1 а.с.15/

Крім того, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року, задоволено позов прокурора, визнано протиправним та скасовано рішення 16 сесії Полтавської міської ради 6 скликання від 08.12.2011 "Про затвердження технічної документації із землеустрою та оформлення права постійного користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 ".

При цьому судом встановлено, що станом на 01 січня 2009 року, 01 січня 2011 року та 01 січня 2013 року земельні ділянки парку «Перемога» площею 30,9 га мали статус об`єкта природно-заповідного фонду.

Задовольняючи адміністративний позов прокурора, суд дійшов висновку, що рішення органу місцевого самоврядування від 08.12.2011 року прийнято з порушенням норм ст.20 ЗК України, оскільки Полтавською міською радою не приймалось рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки парку «Перемога» та рішення щодо зміни її цільового призначення.

Така зміна не погоджувалась з Кабінетом Міністрів України.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що Полтавською обласною радою рішення про зміну меж, площ, категорій чи скасування статусу парку «Перемога», відповідно до вищевказаної норми закону, за погодженням з центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища на підставі відповідного експертного висновку, не приймалося.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов висновку, що зібраними по справі доказами підтверджується факт належності території парку «Перемога», який розташований на земельній ділянці площею 30,9 га, до парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення та є об`єктом природно-заповідного фонду.

Згідно п.2.8 наказу №434 від 05.11.2004 року Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі меж території та об`єктів природно заповідного фонду природоохоронний орган використовує документи щодо їх створення чи резервування для визначення місць розташування згаданих територій та об`єктів їх збереження.

Також ґрунтуються на зібраних по справі доказах і висновки суду першої інстанції про те, що рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 11.05.2010 р. №201 «Про надання дозволу на виготовлення проектів відведення земельних ділянок» ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 1000 кв.м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд відповідно до схеми, погодженої управлінням у справах містобудування та архітектури Полтавського міськвиконкому.

Зобов`язано ОСОБА_1 : звернутись у геодезичну організацію з приводу виготовлення проекту відведення та винесення в натурі меж земельної ділянки згідно цільового призначення; в термін до 01.06.2011 року погодити проект відведення та оформити право власності або договір оренди на земельну ділянку за вказаною адресою в порядку, встановленому діючим законодавством; стати на облік у державній податковій інспекції в м. Полтаві. Дане рішення підлягає затвердженню на сесії Октябрської районної у м. Полтаві ради.

Рішенням третьої сесії п`ятого скликання Октябрської районної у м. Полтаві ради від 20 травня 2010 року «Про затвердження рішень виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради» затверджено рішення райвиконкому №501 від 11.05.2010 р. «Про надання дозволу на виготовлення проектів відведення земельних ділянок».

Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 10.08.2010 р. № 354 «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва» погоджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_1 , мешканці АДРЕСА_3 , із земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку в АДРЕСА_1 , площа якої 1000 кв.м,, площа якої відповідно до проекту відведення, виготовленого ТОВ НВІ «Земресурс», становить 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Встановлено обмеження прав на земельну ділянку та сервітути згідно з висновками управління з питань містобудування та архітектури, Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру та управління держкомзему у м. Полтаві. Зобов`язано ОСОБА_1 : звернутися в геодезичну організацію з приводу винесення в натуру меж земельної ділянки згідно цільового призначення; стати на облік в державній податковій інспекції в м. Полтаві. Дане рішення підлягає затвердженню на сесії Октябрської районної у м. Полтаві ради.

Рішенням третьої сесії п`ятого скликання Октябрської районної у м. Полтаві ради від 16 вересня 2010 року «Про затвердження рішень виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради» затверджено рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради №354 від 10.08.2010 р. «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та ведення садівництва».

05 жовтня 2010 року ОСОБА_1 , на підставі рішення від 10 серпня 2010 року виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, видано Державний акт на право власності серії ЯЛ №483005 на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та ведення садівництва. Кадастровий номер земельної ділянки :15:014:0108.

Відповідно до ч.4, ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, вироком Київського районного суду міста Полтави від 23 квітня 2015 року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 , суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 367 КК України, тобто неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

Вказаним висновком встановлено, що ОСОБА_2 , працюючи на посаді завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього природного середовища Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області, протягом 2009-2010 років незаконно затвердив висновки про погодження проектів із землеустрою щодо надання у власність 17 земельних ділянок на території парку «Перемога», серед яких було погоджено відповідний висновок ОСОБА_1 .

На підставі вказаного висновку останній незаконно було передано безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку, площею 1000 кв.м, яка розташована в АДРЕСА_1 , та яка знаходиться під об`єктом природного-заповідного фонду - парку «Перемога» у місті Полтаві.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час передання спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 її цільове призначення не було змінено на категорію земель житлової та громадської забудови, тобто фактично було передано у приватну власність землі загального користування, які віднесені до земель природно - заповідного фонду, як пам`ятка садово-паркового мистецтва, що суперечить вимогам чинного законодавства та відмовляючи в частині позовних вимог щодо вимоги прокурора про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, на підставі яких земельну ділянку було оформлено за ОСОБА_1 та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виходив з неефективності такого способу захисту, оскільки це не призведе до відновлення порушеного права територіальної громади міста Полтави та не є необхіднимидля усунення перешкод територіальній громаді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Статтями 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд» та 43 ЗК України визначено, що до природно-заповідного фонду належать, зокрема, штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`яткисадово-паркового мистецтва.

Згідно п. «в» ч.4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» зміна меж, категорії та скасування статусу територій об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до статей 51-53 цього Закону.

За змістом статті 150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться також і землі природно-заповідного фонду, вилучення (викуп) яких здійснюється за особливою процедурою та потребує погодження Верховної Ради України.

В матеріалах справи в якості доказу мається приєднаний позивачем висновок комісійної судової земельно-технічної експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження Харківським науково дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса №5630/10685 від 29.09.2014 року, яким встановлено, що

- 17 земельних ділянок АДРЕСА_1 , 1-м, 1-л,1-к, 1-д, 1-ж, 1-з по вул. Південна, №№ 81-к, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 ,81-ж, АДРЕСА_4 загальною площею 1,62 га, розташовані в межах парку - пам`ятки садово-паркового мистецтва «Парк Перемоги»;

- основне цільове призначення (категорія) наданих у власність земельних ділянок АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 ,1-к, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , наведених вище, не змінювалась. Основне цільове призначення (категорія) земельної ділянки по АДРЕСА_4 , площею 0,0200га змінювалось;

- розроблені проекти землеустрою щодо відведення у власність вказаних земельних ділянок та технічна документація на земельні ділянки не відповідають вимогам ЗК України, ЗУ «Про землеустрій», Інструкції №43, наказу Держкомстату від 05.11.1998 року №377 «Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№6-зем, 6а- зем, 6б-зем, 2-зем)», ДСТУ 4163-2003.

Висновки зазначеної експертизи є письмовими доказами по справі та обґрунтовано прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки стосуються обставин, пов`язаних з предметом доказування.

При цьому, будь-яких інших доказів на спростування висновків зазначеної експертизи сторона відповідача суду не надала та не ініціювала проведення будь-якої іншої експертизи для спростування висновків щодо розташування спірної земельної ділянки на території земель пам`ятки садово-паркового мистецтва «Парк Перемоги».

За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції про те, що спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1 входила до складу земель парку «Перемога», які віднесені до земель природно - заповідного фонду як пам`ятка садово-паркового мистецтва - є вірним.

При цьому, ОСОБА_1 , яка набула земельну ділянку, проявивши розумну обачність, могла і повинна була знати про те, що ця ділянка впродовж багатьох десятків років перебуває у межах об`єкта природно-заповідного фонду - парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва, тому оформлення документів про перехід земельної ділянки у її приватну власність є таким порушенням закону, яке остання мала б усвідомлювати на час набуття земельної ділянки та вжити заходів для убезпечення себе у випаду витребування чи повернення такої земельної ділянки належному власнику.

Вірно встановивши обставини по справі та правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про віднесення даного спору до негаторного та застосував ефективний спосіб захисту речового права шляхом повернення земельної ділянки, з урахуванням її статусу, територіальній громаді міста.

Так, вироком Київського районного суду міста Полтави від 23 квітня 2015 року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 , суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 367 КК України, тобто неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_2 , працюючи на посаді завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього природного середовища Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області, протягом 2009-2010 років незаконно затвердив висновки про погодження проектів із землеустрою щодо надання у власність 17 земельних ділянок на території парку «Перемога», серед яких було погоджено відповідний висновок ОСОБА_1 .

Тобто, як обґрунтовано вказав у рішенні суд першої інстанції, земельна ділянка ОСОБА_1 була оформлена неправомірно, оскільки вона знаходиться на території парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Перемога», і взагалі не могла бути передана у приватну власність фізичній особі.

При цьому, виконавчим комітетом Шевченківської районної у м. Полтаві ради у рішенні від 11.05.2010 та у рішенні від 10.08.2010 безпідставно зазначено про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови міста, а не із земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, до категорії яких ця земельна ділянка належала і належить.

Отже, повернення ОСОБА_1 земельної ділянки відповідатиме легітимній меті та дозволятиме її досягнути.

Такий захід втручання у відповідне право є пропорційним цій меті, оскільки ОСОБА_1 , придбаваючи земельну ділянку, діючи розумно, не могла не перевірити місцезнаходження об`єкта, а отже, могла та мала пересвідчитися у тому, що ця ділянка знаходиться в межах паркової зони.

За таких обставин неможливо зробити висновок про те, що втручання у право ОСОБА_1 на об`єкт, який вона за добросовісної поведінки не могла отримати, є для неї надмірним тягарем. Немає жодних підстав вважати, що перед тим, як отримати земельну ділянку, були перешкоди самостійно чи з допомогою фахівця у галузі права ознайомитися із зазначеними вище вимогами законодавства та зробити висновки щодо режиму цієї ділянки.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять посилання на обставин, які б свідчили про їх помилковість.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що позивачем не надано доказів існування рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про створення парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення та не доведення ним факту віднесення спірної земельної ділянки до земель пам`ятки садово-паркового мистецтва «Парк Перемоги».

Те, що зазначена земельна ділянка відноситься до об`єкту природного-заповідного фонду доводиться висновками комісійної судової земельно-технічної експертизи, які прийняті судом до уваги в якості належного письмового доказу та не були спростовані стороною відповідача в ході розгляду справи в суді першої інстанції.

За вказаних обставин колегією суддів вказаний довід апеляційної скарги відхиляється як не доведений відповідачем ОСОБА_1 , на якою законом покладено обов`язок доводити обставини, якими заперечують заявлені позивачем вимоги.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушення прокурором, який дії в інтересах держави строків позовної давності при зверненні з позовом до суду.

Відхиляючи вказане твердження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що предметом розгляду є негаторний позов, який забезпечує ефективний судовий захист прав територіальної громади як власника земельної ділянки з особливим статусом, у зв`язку з чим до таких позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов позивач має право пред`явити до того часу, поки триває відповідне правопорушення.

Приписи про застосування позовної давності поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов). Натомість негаторний позов може бути пред`явлений позивачем упродовж усього часу, поки існує відповідне правопорушення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц (пункти 52, 96)).

В даному випадку, прокурором в інтересах держави позов було подано в 2016 році, тобто на час коли спірна земельна ділянка продовжувала перебувати у користуванні відповідача ОСОБА_1 , а відтак мало місце триваюче правопорушення прав та інтересів територіальної громади, яке потребувало судового захисту.

Одночасно з цим відхиляються доводи апеляційної скарги щодо недоведеності прокурором підстав представництва інтересів держави у даній справі з підстав недотримання процедури, визначеної ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

В цьому випадку, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з подібними правовідносинами (постанови від 20.11.2018 справа №5023/10655/11, від 26.02.2019, справа №915748/18) згідно яких, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права і обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. У відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями представляти державу у відповідних правовідносинах.

В даному випадку прокурор звернувся до суду як самостійний позивач у зв`язку з відсутністю уповноваженого органу, а тому надання прокурором суду підтвердження наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави приписами ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», ст. 45 ЦПК України не передбачено.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368,375,382,383,384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 січня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Л.І. Пилипчук В.М. Триголов