Справа № 296/9919/21
провадження № 2/632/254/25

У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2025 р. м. Златопіль

Суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області Библів С.В., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

22.11.2021 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з останнього на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 2947,15 грн., а також судові витрати в сумі 2270,00 грн.

30.01.2025 року на виконання вимог ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 12 грудня 024 року було направлено вказану цивільну справу за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Харківської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.1.2025 року справу № 296/9919/21 розподілену судді Библіву С.В. для розгляду.

Дослідивши матеріали справи суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК).

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26-30 ЦПК).

Згідно ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

При подачі позову до Корольовського районного суду м. Житомира позивач обрав підсудність справи відповідно до частини шостої статті 28 ЦПК України, яка передбачає, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 збитки в сумі 2947,15 грн., які були завдані державі, саме Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671, Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

Згідно зі статтями 3, 5 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. За невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, а також за шкоду і збитки, заподіяні довкіллю, правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

Військова частина НОМЕР_1 є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банку, утримується окремим штатом, має гербову печатку із своїм найменуванням. Командир Військової частини НОМЕР_1 несе повну відповідальність перед органом управління майном - Міністерством оборони України за стан і діяльність частини.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Розглядаючи різницю між поняттями "збитки" і "шкода", суд зазначає, що під шкодою прийнято розуміти втрати, яких зазнала потерпіла сторона у формі знищення або пошкодження майна внаслідок протиправної поведінки іншої особи. Шкода це зменшення кількості майнового блага (внаслідок знищення майна, втрати можливості отримати майно, яке особа неодмінно отримала б за нормального перебігу подій) або погіршення його якості (пошкодження речі, зіпсуття, приведення її у стан, у якому вона не здатна виконувати всі свої функції).

У свою чергу, збитки це грошова оцінка (еквівалент) заподіяної матеріальної шкоди, спричиненої неналежним виконанням або невиконання договірних зобов`язань.

До позовної заяви позивачем долучено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №794 від 28.10.2020 року "Про результати службового розслідування", зі змісту якого вбачається, що під час службового розслідування була виявлена нестача матеріальних засобів солдата ОСОБА_1 : автомобільної служби в сумі 5666,47 грн.; служби пального і мастильних матеріалів в сумі 1316,75 грн. Загальна сума нестачі складає: 7028,22 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач скористався саме правом, передбаченим ч.6 ст 28 ЦПК України, подавши позов за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 , проте, також, вбачається, що службове розслідування, в результаті якого була виявлена нестача матеріальних засобів, було проведено в с. Пурдівка Луганської області.

Отже, місце заподіяння шкоди не відноситься до територіальної підсудності Первомайського міськрайонного суду Харківської області, а відноситься до підсудності Сєвєродонецького міського суду Харківської області, адже саме таким вибором щодо подання позову про відшкодування шкоди скористався позивач. У зв`язку із тим, що на даний час вказаний суд не здійснює правосуддя, підсудність даного суду змінено на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Статтею 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на викладене та те,що позивач вибрав для себе альтернативну підсудність, справа не підсудна Первомайському міськрайонному суду Харківської області, а тому підлягає направленню за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 296/9919/21 за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди передати на розгляд за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити сторонам.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. В. Библів