Справа № 484/5916/24
Провадження № 2/484/164/25
Рішення

іменем України

20.01.2025 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Максютенко О.А., за участі секретаря судового засідання Завірюха В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Первомайську у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 та повнолітнього сина ОСОБА_4

встановив

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката А.Павленко звернулася з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04.09.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис 226.

Обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що за час спільного проживання, як подружжя, у сторін народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Почуття поваги та кохання один до одного втрачено. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На даний момент шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим. Просила шлюб розірвати.

На даний час діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач допомоги не надає, хоча відповідно до закону має утримувати дітей. Старший син ОСОБА_6 має встановлену групу інвалідності. Нікіта має діагноз: цукровий діабет 1 типу, складна форма, скальотична осанка та інше.

Просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 щомісячно, починаючи з дня подання позову, а саме з 17.10.2024 року довічно в загальному розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, і до досягнення ОСОБА_7 , повноліття, після чого стягувати аліменти на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно довічно. Стягнути з ОСОБА_2 , користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи 10 тис грн.

25.10.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

26.11.2024 року представник відповідача до суду надала відзив, де просила позов задовольнити частково, щодо розірвання шлюбу не заперечує, також не заперечує про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі частини всіх видів заробітку. Проти стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_4 , 2005 року народження заперечує, оскільки син немає встановленої групи інвалідності. Крім того з 01.06.2022 року він з позивачкою та дітьми знаходяться як біженці в Ірландії під захистом. ОСОБА_1 офіційно працює в ресторані помічником шефповара. Він офіційно не працює, має тимчасові заробітки. Всі разом вони проживають в одній квартирі, які їм безкоштовно надав уряд. Син ОСОБА_4 працює в магазині. Всі ліки він отримує від країни Ірландії. Якщо син буде потребувати допомоги, він не відмовляється її надавати. Перебуваючи в Ірландії позивачка здає в оренду квартиру в м.Первомайську Миколаївської області та отримує за оренду кошти в сумі 10 тис. грн. Просить порівну розподілити судові витрати по справі.

06.01.2025 року представник позивача надала суду відповідь на відзив, де просила позов задовольнити у повному обсязі. Зазначивши, що відповідач працює офіційно та приховує свої доходи.

Про дату розгляду справи сторони повідомленні.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.09.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 09.10.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. За час спільного проживання, як подружжя, у сторін народились діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Подружні стосунки між сторонами погіршилися та на даний час вони не підтримують сімейних стосунків.

Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.10.2024 року вбачається, що позивачка під час реєстрації шлюбу змінила своє прізвище " ОСОБА_9 " на " ОСОБА_10 ".

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на наведене, враховуючи те, що позивачка не заявила вимогу про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд, керуючись вимогами ст. 113 СК України, вважає за необхідне після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін.

В позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 та повнолітнього сина ОСОБА_4 .

На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом яким проживає дитина.

Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ст. 179 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Статтею 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Конституція України в статті 48 встановлює право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Основний Закон України покладає на батьків обов`язок утримувати дітей до їх повноліття (частина друга статті 51),у той же час сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина третя статті 51).

Судовий захист майнових прав дитини передбачає звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання її майнових прав, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються.

Виплата аліментів на дитину є виключним правом дитини та обов`язком батьків до її повноліття, затвердженим законодавством України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В ході судового розгляду встановлено, що малолітній син ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, думку відповідача, який не заперечує про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частини його доходу, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та стягнення на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 з відповідача на користь позивачки аліменти до досягненням сином ОСОБА_3 повноліття у розмірі частини доходу відповідача.

При цьому суд бере до уваги ту обставину, що відповідач не є особою з інвалідністю, може працювати та утримувати малолітнього сина на рівні, достатньому для гармонійного розвитку дитини.

Щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 довічно, у зв`язку з тим, що у нього є встановлена група інвалідності, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачкою не надано суду доказів та не заявлено клопотання про витребування таких, що син ОСОБА_4 має встановлену групу інвалідності та потребує матеріальної допомоги.

Надана представником позивача довідка КНП «Одеської обласної дитячої клінічної лікарні» Одеської обласної ради, про те, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 22.02.2013 року по 05.03.2013 року та виписаний з рекомендаціями оформлення соціальної допомоги як інваліду дитинства до 18 років, не є належним доказом встановленої інвалідності ОСОБА_11 .

Аліменти це утримання, яке у визначених законом або договором випадках надається одним членом сім`ї іншому, якщо останній не має власних коштів для існування.Право на аліменти особа з інвалідністю має як неповнолітня або повнолітня дитина, батько чи мати, а також як чоловік чи дружина.

Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Дитина після досягнення 18 років за умови її непрацездатності ( у тому числі наявність інвалідності) має право на отримання матеріальної допомоги від батьків, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Така матеріальна допомога може надаватися батьками в добровільному порядку або після звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Аліменти повнолітнім непрацездатним дочці, сину, які потребують матеріальної допомоги, у разі визнання їх особами з інвалідністю І, ІІ групи присуджуються на строк інвалідності.

Згідно статті 88 Сімейного кодексу України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право:

-один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю;

-дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду;

-цей з подружжя опікується нею;

-другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 Сімейного кодексу України, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Згідно зі статті 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З урахування викладеного, позивачем не надано доказів на підтвердження встановленої групи інвалідності повнолітньому ОСОБА_4 , доказів, що син проживає з позивачкою та той факт що ОСОБА_4 не може обходитись без сторонньої допомоги.

З урахуванням викладено в цій частині позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81,89,141, 211,247, 259, 263,279,430 ЦПК України

ухвалив

розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04.09.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис 226.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки ОСОБА_1 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 18.10.2024 року до досягненням дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі 968 грн 96 коп судового збору та 5 тис. витрат на правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Згідно зп.1ч.1ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми платежів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка смт Врадіївка Миколаївської області, зареєстрована АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець м.Первомайська Миколаївської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 31.01.2025 року.

Суддя