ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1292/24
Провадження №2/477/390/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Саукової А.А.,

із секретарем судового засідання Прищак О. М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів в якому просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на його користь страхове відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 81574,19 грн. та стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальні збитки, заподіяні дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 77661,24 грн.

В обґрунтування свого позову зазначав, що 24 травня 2023 року о 16:30 год. в Миколаївській області на автодорозі Н-11 в районі повороту на с. Калинівка громадянин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata р/н НОМЕР_1 був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, почав виконувати маневр обгону на перехресті, хоча це заборонено, не переконався у тому, що автомобіль, який рухався попереду, не має наміру виконувати поворот ліворуч, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем Chеri Tiggo, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , яка виконувала поворот ліворуч. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. При оформленні працівниками поліції матеріалів ДТП відповідач пред`явив поліс № ЕР-212380736, згідно якого цивільно-правова відповідальність водія автомобілю Hyundai Sonata р/н НОМЕР_3 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЕТАЛОН». Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.07.2023 у справі № 489/3296/23 ОСОБА_4 визнано винним у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.5 ст. 126 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років. Позивач був власником автомобілю Chеrу Tiggo, р/н НОМЕР_4 на момент скоєння ДТП. На замовлення позивача ФОП ОСОБА_5 було виготовлено Звіт №055/06-23 від 19.06.2023р. про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля Chеrу Tiggo, р/н НОМЕР_4 . Згідно висновків оцінювача: вартість відновлювального ремонту автомобіля Chеri Tiggo, р/н НОМЕР_4 в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталося 25.05.2023 року з включенням в розрахунку ПДВ на складові та лакофарбові матеріали складає 159 235,43 грн.; 2) вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Chеrу Tiggo, р/н НОМЕР_4 в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталося 25.05.2023 року, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових складає 81 574,19 грн.; 3) вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Chеrу Tiggo, р/н НОМЕР_4 в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталося 25.05.2023 року, складає 81 574,19 грн. За складання звіту про оцінку вартості майнової шкоди позивачем було сплачено ФОП ОСОБА_5 5000 грн. 04 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з заявою про страхове відшкодування. Телефоном працівниками страхової компанії було повідомлено про відмову у страховій виплаті, про що направлено письмову відповідь на його поштову адресу. Втім ОСОБА_1 жодних листів не отримував та не знає підстав такої відмови. 11 квітня 2024 року позивач відчужив автомобіль Chеrу Tiggo, р/н НОМЕР_4 на користь громадянки ОСОБА_6 . 07.05.2024 року позивач через свого представника звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з запитом про надання копії заяви ОСОБА_1 про страхове відшкодування та відповіді на це звернення; надання копії страхового полісу № ЕР-212380736, повідомлення чи робився ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» звіт про визначення вартості матеріального збитку, спричиненого позивачу внаслідок ДТП. Листом від 09.04.2024р. № 02-24-748 ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» відмовила у наданні копії страхового полісу та надала копію заяви ОСОБА_1 від 04.01.2024р. про страхове відшкодування та відповідь на це звернення. Як вбачається з листа-відповіді ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» від 06.01.2024р.№ 02-24-29 ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 не була застрахованою, оскільки постановою УПП в Миколаївській області серії ЕАС №6752327 від 30.03.2023 року цю особу було позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. 14.05.2024 року позивач через свого представника звернувся до Управління патрульної поліції Миколаївської області та просив повідомити чи дійсно ОСОБА_7 з 30.03.2023 року був позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік та надати копію постанови УПП в Миколаївській області серії ЕАС № 6752327 від 30.03.2023 року. Однак листом від 16.05.2024р. №73аз/41/16/01-2024 йому було відмовлено у наданні такої інформації про особу, оскільки її можливо отримати лише за письмової згоди цієї особи. В свою чергу, винуватець ДТП ОСОБА_2 відшкодувати спричинену позивачу шкоду відмовився, посилаючись на відсутність коштів.

Враховуючи відмову винуватця ДТП та стаховика відшкодувати спричинену позивачу матеріальну шкоду, останній змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судове засідання, призначене на 08 січня 2025 року сторони не з`явилися.

Від представника позивача Сорочан Є. В. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача та зазначив, що позивач свої вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, відзив на позовну заяву суду не надано.

Від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача.

15 липня 2024 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» - Панченко Ю. Ю. на адресу суду надійшла заява про поновлення процесуального строку на подання відзиву та відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що дані правовідносини регулюються нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним законом з посиланням на п.1.4 ст. 1, п.1.6 ст. 1, ст. 5, ч.32.1 ст. 32, п.37.1.3 ст. 37 зазначеного закону. За наявності правової колізії щодо порядку відшкодування шкоди страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застосовується саме норми спеціального закону. Також представник відповідача наголошує на тому, що постановою УПП в Миколаївській області серії ЕАС № 6752327 від 30.03.2023 року водія автомобіля Hyundai Sonata, держ. номер НОМЕР_5 , ОСОБА_2 було позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, отже дії водія транспортного засобу Hyundai Sonata, держ. номер НОМЕР_5 суперечать вимогам пункту 1.4 та пункту 1.6 вищезазначеного закону, а цивільно-правова відповідальність особи, яка неправомірно володіє та користується транспортним засобом не є застрахованою, тому відсутні підстави для виплати страхового відшкодування за пошкоджений під час ДТП, що сталась 24.05.2023 року, автомобіль Chеrу Tiggo, д.н. НОМЕР_4 , у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 не є застрахованою за полісом ЕР-212380736 від 07.12.2022 року, оскільки зазначена особа не мала законних підстав для керування забезпеченим транспортним засобом.

У зв`язку з вищевикладеним, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 13 червня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих позивачем доказів, які містяться у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

У ст. 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 травня 2023 року о 16:30 год. в Миколаївській області на автодорозі Н-11 в районі повороту на с. Калинівка громадянин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata р/н НОМЕР_1 був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, почав виконувати маневр обгону на перехресті, хоча це заборонено, не переконався у тому, що автомобіль, який рухався попереду, не має наміру виконувати поворот ліворуч, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем Chеri Tiggo, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , яка виконувала поворот ліворуч. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.07.2023 у справі № 489/3296/23 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.5 ст. 126 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Із вищевказаної постанови слідує, що дорожньо-транспортна пригода 24 травня 2023 року о 16:30 год. в Миколаївській області на автодорозі Н-11 в районі повороту на с. Калинівка, сталася з вини відповідача ОСОБА_2 .

Згідно положень ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до копії полісу № ЕР-212380736, цивільно-правова відповідальність водія автомобілю Hyundai Sonata р/н НОМЕР_3 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЕТАЛОН».

Позивач ОСОБА_1 був власником автомобілю Chеrу Tiggo, р/н НОМЕР_4 на момент скоєння ДТП, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .

На замовлення позивача ФОП ОСОБА_5 було виготовлено Звіт №055/06-23 від 19.06.2023р. про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля Chеrу Tiggo 2,4 і, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Згідно висновків оцінювача: вартість відновлювального ремонту автомобіля Chеrу Tiggo 2,4 і, реєстраційний номер НОМЕР_4 в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталося 24.05.2023 року з включенням в розрахунку ПДВ на складові та лакофарбові матеріали складає 159 235,43 грн.; 2) вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Chеrу Tiggo 2,4 і, реєстраційний номер НОМЕР_4 в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталося 24.05.2023 року, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових складає 81 574,19 грн.; 3) вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Chеrу Tiggo2,4 і, реєстраційний номер НОМЕР_4 складає 81 574,19 грн.

За складання звіту про оцінку вартості майнової шкоди позивачем було сплачено ФОП ОСОБА_5 - 5000,00 грн., що підтверджується актом прийома-передачі виконаних робіт 055/06-23 від 20 червня 2023 року.

ОСОБА_1 звертався до ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку.

11 квітня 2024 року позивач відчужив автомобіль Chеrу Tiggo, р/н НОМЕР_4 на користь громадянки ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 .

07.05.2024 року позивач через свого представника ОСОБА_8 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з запитом вих. № 11 про надання копії заяви ОСОБА_1 про страхове відшкодування та відповіді на це звернення; надання копії страхового полісу № ЕР-212380736, повідомлення чи робився ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» звіт про визначення вартості матеріального збитку, спричиненого позивачу внаслідок ДТП та надання копії такого звіту.

Листом від 09.04.2024р. № 02-24-748 ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» відмовила у наданні копії страхового полісу та надала копію заяви ОСОБА_1 від 04.01.2024р. про страхове відшкодування та відповідь на це звернення.

З листа-відповіді ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» від 06.01.2024р.№ 02-24-29 вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 не була застрахованою, оскільки постановою УПП в Миколаївській області серії ЕАС №6752327 від 30.03.2023 року цю особу було позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік.

Таким чином, спричинена шкода позивачу внаслідок ДТП не відшкодована.

14.05.2024 року позивач через свого представника - ОСОБА_8 звернувся до Управління патрульної поліції Миколаївської області та просив повідомити, чи дійсно ОСОБА_4 з 30.03.2023 року було позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік та надати копію постанови УПП в Миколаївській області серії ЕАС № 6752327 від 30.03.2023 року.

Листом від 16.05.2024р. №73аз/41/16/01-2024 представнику позивача було відмовлено у наданні такої інформації про особу, оскільки її можливо отримати лише за письмової згоди ОСОБА_2 або за рішенням суду.

Листом від 16.09.2024 року № 16317/41/16/01-2024 т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Миколаївської області на адресу суду на виконання ухвали суду про витребування доказів за клопотанням представника позивача повідомлено про можливість отримання такої постанови з Інгульського ВДВС у м. Миколаєві. З зазначеного листа вбачається, що відносно ОСОБА_2 дійсно була винесена постанова серії ЕАС № 6752327 за ч.2 ст. 126 КУпАП та у зв`язку з несплатою останнім застосованого стягнення направлена до виконавчої служби для примусового виконання.

Заявою від 17.10.2024 року представник позивача відкликав своє клопотання про витребування вищезазначеної постанови.

Як слідує з санкції ч.2 ст. 126 КУпАП, за адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, передбачене стягнення лише у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, посилання відповідача у відзиві на позбавлення цією постановою ОСОБА_2 права керування транспортними засобами строком на один рік є неспроможними.

Разом з тим, з постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2023 року, винесеної за фактом вчинення ДТП 24.05.2023 року слідує, що ОСОБА_2 посвідчення водія не отримував.

Отже, суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Разом з тим, в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2021 року по справі № 610/2229/18 зазначено, що у попередній редакції норми права, а саме у редакції Закону № 3045-VI, пункт 1.4 статті 1 Закону № 720-ІХ визначав, що особи, відповідальність яких застрахована, - це особи, страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах.

Чинна редакція пункту 1.4 статті 1 Закону № 720-ІХ (в редакції Закону № 5090-VI) визначає, що особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, з 04 листопада 2012 року з дня набранням чинності Законом № 5090-VI законодавець по-іншому визначив поняття «особи, відповідальність яких застрахована», поклавши в основу такого визначення критерій «правомірного володіння», а не «законної експлуатації» транспортного засобу.

Разом з тим, у пунктах 1.6 та 1.7 статті 1 Закону № 720-ІХ залишилися визначення термінів, які вживають у Законі, із використанням поняття «експлуатація», а саме: власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах (пункт 1. 6 статті 1 в редакції Закону № 3565-VI); забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункт 1.7 статті 1 в редакції Закону № 3045-VI).

Враховуючи, що формулювання законів не завжди є однозначними, Верховний Суд зобов`язаний у тлумаченні наведених норм права виходити із темпорального критерію: зі змісту більш пізнього у часі законодавчого акта, яким змінено підходи до визначення осіб, відповідальність яких застрахована.

Верховний Суд наголошує на тому, що власником, володільцем транспортного засобу може бути будь-яка правоздатна фізична особа. Вона вправі реалізовувати будь-які повноваження щодо такого автомобіля, безпосередньо не заборонені законом.

Проте експлуатація транспортного засобу перебуває у сфері регулювання норм публічного права, оскільки стосується прав невизначеного кола осіб та суспільства і держави в цілому, й можлива в силу наявності певного дозволу від держави.

Правомірність володіння транспортним засобом не виключає неправомірності його експлуатації. Ці дві категорії використовуються різними галузями законодавства та мають відмінне правове призначення.

Експлуатація оцінюється у сфері дорожнього руху, регулюється нормами публічного права. Натомість володіння оцінюється за загальними правилами цивільного права, виходячи з презумпції правомірності будь-якого фактичного володіння.

Верховний Суд у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що у випадку заподіяння шкоди третім особам під час ДТП особою, яка правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом, проте не має посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, такий випадок є страховим і, як наслідок, у страховика виникає обов`язок здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

Таким чином, страховик Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН» був зобов`язаний здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до полісу № ЕР-212380736 від 07.12.2022 року, згідно якого була застрахована цивільно-правова відповідальність володільця автомобілю Hyundai Sonata р/н НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1188 Цивільного Кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.

Відповідно до п.59 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.

Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Таким чином, судом встановлено, що позивачу була завдана шкода джерелом підвищеної небезпеки (транспортним засобом) в розмірі 159235,43 грн. відповідно до звіту №055/06-23 від 19.06.2023р. про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля Chеrу Tiggo 2,4 і, реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , що встановлено постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.07.2023 у справі № 489/3296/23.

Розмір спричиненого збитку відповідачами не оспорювалась.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: 1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; 2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; 3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати.

Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-69цс15, постанові Верховного Суду від 22.04.2020року у справі № 756/2632/17 зазначено, що правильним є стягнення з винуватця ДТП різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Отже, враховуючи, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 травня 2023 року, визнано відповідача ОСОБА_2 та внаслідок вказаного ДТП спричинена матеріальна шкода у розмірі - 159235,43 грн., яка позивачу не відшкодована, заперечень щодо розміру відшкодування не надано, суд вважає, що заявлені вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 1592,36 грн., пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про відшкодування матеріальної шкоди, задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 81574 (вісімдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят чотири) гривні 19 (дев`ятнадцять) копійок та судовий збір у розмірі 815 (вісімсот п`ятнадцять) гривень 74 (сімдесят чотири) копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, заподіяні дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 77661 (сімдесят сім тисяч шістсот шістдесят одна) гривня 24 (двадцять чотири) копійки та судовий збір у розмірі 776 (сімсот сімдесят шість) гривень 62 (шістдесят дві) копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ;

відповідач ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ;

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН», адреса: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд; .

Повний текст рішення складений 20 січня 2025 року.

Суддя А.А. Саукова