КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 355/874/24

30 січня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача - директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» Кононова Ігоря Костянтиновича на рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Чехова С.І. у цивільній справі за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» Кононова Ігоря Костянтиновича до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне Товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» звернувся до Баришівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне Товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що між відповідачкою ОСОБА_1 та АТ «Креді Агріколь Банк» був укладений комплексний договір №5/3042645 відповідно до якого банк надав, а позичальник отримала кредитні кошти в сумі 32426,00 гривень строком на 60 місяців з 04 березня 2020 року по 03 березня 2025 року. відповідно до п.1.1 кредитного договору позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяць, визначене графіком платежів по кредиту.

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

Відповідно до п.1.3 Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11% річних(фіксована процентна ставка)починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором, а також позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2.30% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 кредитного договору.

Відповідно до п.1.4 Кредитного договору встановлено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Кредитного договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя Позичальника, які є невід`ємною частиною Кредитного договору та розміщеному на офіційному сайті Банку частиною Кредитного договору та розміщені на офіційному сайті Банку.

Відповідно до п.2.1 Кредитного договору встановлено, що з метою обслуговування кредиту Банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості в Банку .

Відповідно до п.2.2. Кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунок нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту.

Відповідно до п.2.4. кредитного договору встановлено, що позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за кредитним договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України .

Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором №5/3042645 від 04 березня 2020 року належним чином. Відповідач наразі порушує умови п.1.1 та п.2.2 Кредитного договору-не здійснює повернення кредиту згідно графіку платежів по кредиту.

18 січня 2022 року відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором№5/3042645 від 04 березня 2020 року, що був укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачкою ОСОБА_1 . Відповідно до Договору відступлення ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» набуло прав кредитора до відповідачки ОСОБА_1 за Кредитним договором.

Відповідно до п.2.3.4 Правил встановлено, що у разів несплати позичальником чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії, згідно у умовами кредитного договору протягом 30 днів, Банк направляє позичальнику письмове Повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій. У зв`язку з несплатою чергового платежу по процентам за користування кредитом, комісії відповідачки було направлено повідомлення про наявність прострочення заборгованості за кредитом станом на 18 січня 2022 року. Зазначене повідомлення позичальником залишилось невиконаним.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії.

Зазначає, що на дату відступлення заборгованість за кредитним договором становила 24 566,35 гривень, яка складалась з строкової заборгованості за тілом крендиту - 20 509,41 гривень, заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 87,73 гривень, заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 745,80 гривень, прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 3 223,41 гривень. За період з 19 січня 2022 року по 16 квітня 2024 року було нараховано: проценти за користування кредитом 4 933,59 гривень, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 20136,60 гривень. За період з 19 січня 2022 по 16 квітня 2024 року боржником добровільно було сплачено 4 700,00 гривень які були розподілені відповідно до черговості платежів наступним чином: заборгованість за тілом кредиту - 546,51 гривень, заборгованість за процентами за користування крендитом -184,28 гривень, заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості-3 969,21 гривень.

Загальна заборгованість відповідачки за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №5/3042645 від 04 березня 2020 року становить 44 936,54 гривень. Заборгованість за тілом кредиту - 19 962,90 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом - 4 837,04 гривень заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 20 136,60 гривень.

З огляду на вище викладене просив стягнути з відповідача на користь позивача наявну заборгованість.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 09 липня 2024 року у задоволенні позовних вимог представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» Кононова Ігоря Костянтиновича до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне Товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 05 серпня 2024 року позивач - директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» Кононов І.К. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції позбавив позивача законного права у встановлені строки подати відповідь на відзив, а також подати додаткові докази, на відсутність яких вказував відповідач як на підставу для відмови у задоволенні позову та змінити позовні вимоги.

Вказує на те, що повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом від 24.01.2022 року №1390 було надіслано відправленням №985, яке згідно твердження відповідача на сайті АТ «Укрпошта» не зареєстроване, а відповідачем не отримано.

Звертає увагу на те, що відомості для відстеження відправлень на сайті АТ «Укрпошта» доступні лише протягом шести місяців, при цьому згідно інформації, отриманої позивачем теж на сайті АТ «Укрпошта», зазначене відправлення було вручене відповідачу.

Вважає, що підставою для відмови у задоволенні позову стало те, що позивачем не було виконано досудового врегулювання спору, проте на думку апелянта досудове врегулювання спору в даній категорії справ не встановлено вимогами закону, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків.

Звертає увагу на те, що підпунктом 2.3.7 Правил встановлено: «У випадку порушення Позичальником умов Кредитного договору у тому числі несплати суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій та пені, згідно умов Кредитного договору, а також у випадку невиконання Позичальником умов п.п. 2.2.2-2.2.9, 2.3.5, 2.3.6 цих Правил, Банк має безумовне право подати позов до суду про стягнення на кошти та/або майно Позичальника в порядку, передбаченому законодавством України».

З огляду на зазначене вважає, що навіть за відсутності у позивача підстав вимагати дострокове погашення всієї суми заборгованості за комплексним договором № 5/3042645 від 04.03.2020 року через недоведеність належного відправлення відповідачу повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом від 24.01.2022 року №1390 та вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту від 16.04.2024 №3897 у позивача наявне право та підстави вимагати погашення простроченої заборгованості за комплексним договором № 5/3042645 від 04.03.2020 року, а також право на подальше нарахування процентів та комісій відповідно до умов комплексного договору № 5/3042645 від 04.03.2020 року.

30 вересня 2024 року до Київського апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Реви Інни Олександрівни надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник вважала, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 березня 2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений комплексний договір № 5/3042645 за умовами якого остання отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 32 426,00 грн строком на 60 місяці з 04.03.2020 року по 03.03.2025 року (включно), зі сплатою процентів щомісячно в розмірі 11% річних, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором, а позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту.

Відповідно до пункту 1.3.2 договору за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Відповідно до пункту 1.4 договору всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом згідно договору визначенні у Правилах.

Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків банку, щомісяця, в день повернення кредиту одночасно з погашенням заборгованості за кредитом на рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту (пункт 2.2 договору).

У разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов Договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми простроченого платежу (пункт 3.1 договору) (а.с.24-28), стороною відповідача факт укладення договору та отримання грошових коштів не заперечується.

Згідно копії виписки з рахунку слідує, що відповідачка користувалась кредитними коштами на що вказує рух грошових коштів та їх витрати. (а.с.29-48)

Як вбачається з копії вхідного платежу від 01 лютого 2022 року, відповідачкою в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №5/3042645 від 04 березня 2020 року було перераховано на рахунок сторони позивача ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» 4700 гривень.(а.с.16)

Відповідно копії договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року, що ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» та АТ «Креді Агріколь Банк» уклали договір факторингу, де первісний кредитор передає новому кредитору права вимоги до боржника, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цім договором. Позивачу переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.58-66).

Згідно копії додатку №1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року та від 18 січня «Реєстр прав вимоги №6» слід, що за умовами Договору первісний кредитор відступає Новому кредитору права вимоги до ОСОБА_1 , яка у списку значиться за номером 121(а.с.51-56).

За копією додатка №8 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань на фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року та від 18 січня 2022 року «Акт приймання передачі Розширеного реєстру прав вимог щодо Кредитних договорів станом на 18 січня 2022 року до Реєстру прав вимог №6 від 18 січня 2022 року до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021 від 05 серпня 2021 року» первісний кредитор «АТ «Креді Агріколь Банк» та новий кредитор ТОВ «Фінансовва компанія «Брайт-К» уклали АКТ приймання-передачі про те, що первісний кредитор в електронному вигляді на матеріальному носії, а новий кредитор прийняв згідно з вимогами договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитними №2-2021 від 05 серпня 2021 року(а.с.57).

З копії повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом ТОВ «Фінансової компанія «Брайт-К» слідує, що на адресу відповідачки ОСОБА_1 було складено відповідне повідомлення (а.с.17-18)

Згідно копії списку №24.01.2022/12 повідомлення відправлено «Рекомендованим листом», у списку відповідачка знаходиться за номером 4 (а.с.19).

Доказів отримання даного повідомлення позивачем не надано.

За копією вимоги ТОВ «Фінансової компанія «Брайт-К» про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії від 16 квітня 2024 року №3897, складеного на адресу відповідачки ОСОБА_1 , сторона позивача повідомила про повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії.(а.с.20-21)

Згідно списку відправлень №16.04.2024 року повідомлення відправлено «Рекомендованим листом», у списку відповідачка знаходиться за номером 1(а.с.22).

Доказів отримання вимоги позивачем не надано.

Відмовляючи у задоволенні прзову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне Товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції посилався на те, що сторона позивача повинна була виконати обов`язок досудового врегулювання спору. Сторона позивача відправила повідомлення (вимоги) рекомендованим листом, а не цінними листами з описом вкладення та повідомленням про вручення його відповідачу, доказів про отримання повідомлення відповідачкою сторона позивача не надала.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються приписи законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції).

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).

Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Наведені приписи дають підстави для висновку, що частина десята статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Отже, звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як у позичальника, відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц, в постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 658/4072/15-ц (провадження № 61-1494св23).

Відповідно до пункту 11 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», передбачена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема і щодо порядку дострокового повернення кредиту (пункт 11 частини 3).

Статтею 12 вказаного Закону передбачено умови договору про споживчий кредит, серед яких також порядок дострокового повернення кредиту (п.13).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» уразі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Враховуючи, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року на ці правовідносини почала поширюватися частина четверта статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження №14-680цс19), є релевантною для даних правовідносин та може бути застосована в частині наслідків для кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору.

Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір № 5/3042645 від 04 березня 2020 року видано на споживчі потреби, в свою чергу договір не містить положень щодо регулювання порядку дострокового стягнення. Не містять умови кредитного договору і положення, що у випадку прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку кредитування.

Судом встановлено, що 24 січня 2022 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення про наявність простроченої заборгованості.

Згідно копії списку №24.01.2022/12 слід, що повідомлення відправлено «Рекомендованим листом» у списку відповідачка знаходиться за номером 4.(а.с.19)

Разом з тим, доказів отримання даного повідомлення позивачем не надано.

16 квітня 2024 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії.

Згідно списку відправлень №16.04.2024 року слід, що повідомлення відправлено «Рекомендованим листом», у списку відповідачка знаходиться за номером 1(а.с.22)

Разом з тим, доказів отримання даного повідомлення позивачем не надано.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що кредитор не дотримався обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а саме не направив доказів отримання відповідачем вимогу про таке погашення кредиту до моменту звернення до суду із цим позовом, у зв`язку з чим правові підстави для дострокового стягнення із відповідача усієї суми кредиту відсутні, у зв`язку з чим підстав для задоволення цих вимог немає.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 554/13800/14-ц (провадження № 61-10590св23).

До апеляційної скарги представником позивача було надано правила надання споживчого кредиту в АТ «Креди Агріколь Банк» та умови страхування життя позичальника, розрахунок заборгованості станом на 16 квітня 2024 року за кредитним договором № 5/3042645 від 04 березня 2020 року за період з 04 березня 2020 року по 16 квітня 2024 року (включно) та докази отримання відповідачем повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом з особистого кабінету АТ «Укрпошта».

В апеляційній скарзі представник позивача в обгрунтування поважності причин не подання зазначених доказів до суду першої інстанції посилався на те, що судом першої інстанції було позбавлено його права у встановлені строки подати відповідь на відзив, а також подати додаткові докази, на відсутність яких вказував відповідач як на підставу для відмови у задоволенні позову та змінити позовні вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» просив суд провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Також зазначив, що проти постановлення заочного рішення не заперечує, наслідки відомі та зрозумілі.

З викладеного вбачається, що позивач на власний розсуд скористався своїм правом та разом з позовною заявою долучив всі наявні докази на підтвердження заявлених позовних вимог. В позовній заяві представник посилається на п. 2.3.4 Правил правила надання споживчого кредиту в АТ «Креди Агріколь Банк» та умови страхування життя позичальника, разом з тим правила долучає лише до апеляційної скарги, що свідчить про зловживання позивачем своїми правами.

Також колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду першої інстанції з відзивом на позовну заяву представник відповідача долучив докази направлення копії відзиву іншим учасникам справи. Як вбачається з накладної відзив був направлений засобами поштового зв`язку на адресу, яку зазначив позивач у позовній заяві.

З огляду на вище зазначене колегія суддів не вбачає підстав для прийняття поданих позивачем додаткових доказів, які не були подані до суду першої інстанції.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 липня 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача - директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» Кононова Ігоря Костянтиновича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача - директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» Кононова Ігоря Костянтиновича залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: