Справа № 136/1824/24
провадження № 2/136/449/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Присяжного О.І.,

за участі секретаря судових засідань Мельник В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частини нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі позивач) через свого представника адвоката Ладана Олексія Анатолійовича звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що за час сумісного життя однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі, 22.07.1998 року, подружжям, згідно договору купівлі - продажу житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. та зареєстрованого в реєстрі № 1595, було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 (на даний час - № 82). 22.07.1998 вказаний будинок було зареєстровано в КП "ВООБТІ", а 27.11.2018 право власності на будинок зареєстровано в державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Даний житловий будинок є їх спільною сімейною власністю подружжя, хоча згідно правовстановлюючих документів його оформлено на відповідача.

В даний час між позивачем та відповідачем виник спір щодо визнання права власності на частку у набутому під час перебування у шлюбі нерухомому майні, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом.

У визначений судом строк відповідач до суду відзив не надав.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 03.10.2024 розгляд зазначеної цивільної справи призначено за правилами загального позовного провадження, а у справі призначене підготовче судове засідання та встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов.

23.12.2024 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У визначений судом строк відповідач відзиву на позов не подав.

Відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник подав до суду заяву, у якій просив про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань щодо поважності причин неявки чи розгляду справи у його відсутність до суду не направив, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та відмітки відділення Укрпошти від 10.01.2025 судові документи вручено особисто.

Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що 08.10.1977 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Як слідує із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності фізична особа ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 , до складу якого входить: житловий будинок - "А" (загальна площа 54,2 кв.м, житлова площа - 37,4 кв.м.); сіни "а"; ганок; хлів (Б); літня кухня (В); хлів (в); хлів (Г); хлів (г); вбиральня (Д), огорожа №1; ворота №2 (підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, житлового будинку, серія та номер: 1595, виданий 22.07.1998, видавник: приватний нотаріус Кобзар Світлана Віталіївна) (а.с. 7).

Відповідно до Договору купівлі продажу житлового будинку від 22.07.1998 ОСОБА_2 набув у власність один цілий житловий будинок з господарськими прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1595 (а.с. 6).

Згідно із відомостями зазначеними у довідці виданої Липовецькою міською радою № 427 від 06.09.2024 для Житлового будинку, належного гр. ОСОБА_2 , що розташований в АДРЕСА_1 змінювалась нумерація з №69 на №64, на даний час присвоєний номер 82 (а.с. 9).

Відповідно до пункту 1 розділу VII "Прикінцеві Положення" СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Судом встановлено, що спірне майно придбано подружжям до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи суд застосовує положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно із статтею 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші.

Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. При цьому, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи

інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу .

Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх

роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю

кожного з них.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Тлумачення наведених вище норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Судом встановлено, що сторонами спору в період шлюбу було придбано майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 (колишній - АДРЕСА_1 , що підтверджено належними та допустимими доказами, не було спростовано відповідачем, при цьому реєстрація права власності лише на одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Отже спірний житловий будинок є спільним майном подружжя та підлягає поділу, при цьому частки кожного із подружжя є рівними.

Встановивши наведені обставини, враховуючи те, що спільна власність подружжя презюмується, тягар доведення належності спірного майна на праві особистої власності лежить на відповідачеві, який належними і допустимими доказами не довів протилежного, суд дійшов висновків про те, що розташований в АДРЕСА_2 (колишній - № 69) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та кожному із подружжя належить по 1/2 його частині, отже, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 19, 23, 7680, 141, 258259, 263265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частини нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 (колишній - АДРЕСА_1 ) до складу якого входить: житловий будинок - "А" (загальна площа 54,2 кв.м, житлова площа - 37,4 кв.м.); сіни "а"; ганок; хлів (Б); літня кухня (В); хлів (в); хлів (Г); хлів (г); вбиральня (Д), огорожа №1; ворота №2 - об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Провести розподіл майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 (колишній - № 69) до складу якого входить: житловий будинок - "А" (загальна площа 54,2 кв.м, житлова площа - 37,4 кв.м.); сіни "а"; ганок; хлів (Б); літня кухня (В); хлів (в); хлів (Г); хлів (г); вбиральня (Д), огорожа №1; ворота №2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складено та підписано 30.01.2025.

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ