Дата документу 28.01.2025 Справа № 322/633/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №322/633/24
Провадження №22-ц/807/52/25
Головуючий в 1-й інстанції Гасанбеков С.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Кочеткової І.В., Полякова О.З.,
секретарВолчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03 червня 2024 року, ухвалене в смт Новомиколаївка (повний текст рішення складено 12 червня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що з 10.06.2006 перебуває у шлюбі з відповідачем, який має намір розірвати. Під час перебування у шлюбі сторонами було нажите майно у вигляді автомобілів. Іншого спірного майна, придбаного за час шлюбу, сторони не мають. ОСОБА_1 має водійське посвідчення та постійно одноособово користувалася належними подружжю автомобілями TOYOTA AVENSIS та VOLKSWAGEN PASSAT. Також, у разі необхідності, позивач безперешкодно користувалася іншими належними подружжю транспортними засобами. Втім, наприкінці лютого 2024 року, після чергової сварки, ОСОБА_2 без жодних пояснень забрав усі автомобілі, ключі від них та документи і дотепер ховає від позивача це майно. Таким чином, відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні її прав, як співвласника, відносно спірного майна. Позивачка не має фінансової можливості виплатити відповідачу грошову компенсацію за спірне майно, тим самими припинивши його право на частку у спільному майні. В свою чергу, ОСОБА_2 не визнає прав позивача як співвласника спірних автомобілів, перешкоджає позивачу у здійсненні її прав відносно цього майна, що також виключає можливість реального поділу спірних автомобілів. Вартість спільного майна подружжя, що є предметом позову, становить 1 659 469,11 грн. Частки подружжя у спільно нажитому майні є рівними. Ідеальна частка кожного з подружжя у спірному майні складає 829 734,56 грн. У позові ОСОБА_1 просила суд визнати за нею в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на :

- TOYOTA AVENSIS, 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 08.07.2022, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;

- RENAULT KANGOO, 2010 року випуску, номер кузова: НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , дата реєстрації 23.12.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ;

- RENAULT TRAFIC, 2011 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , дата реєстрації 18.07.2018, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 ;

- VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 , дата реєстрації 21.10.2023, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 ;

- PEUGEOT PARTNER, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , дата реєстрації 03.03.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_15 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 8902,95 грн.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03 червня 2024 року, у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції при розгляді справи безпідставно звинуватив у зловживанні своїми правами ОСОБА_1 , оскільки їй не було відомо про наявність судових рішень відносно ОСОБА_2 та відкритих виконавчих проваджень, а підставою звернення до суду із вказаним позовом стало те, що ОСОБА_3 перешкоджає у здійсненні її прав, він має намір відчужити спірні автомобілі, позбавивши ОСОБА_1 у незаконний спосіб прав на спірне майно, що було придбано у шлюбі за спільні сумісні кошти подружжя.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, 10 червня 2006 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.06.2006 серії НОМЕР_16 (а.с.8).

ОСОБА_2 є власником транспортних засобів:

- TOYOTA AVENSIS, 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 08.07.2022, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.11);

- RENAULT KANGOO, 2010 року випуску, номер кузова: НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , дата реєстрації 23.12.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 (а.с.12);

- RENAULT TRAFIC, 2011 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , дата реєстрації 18.07.2018, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 (а.с.14);

- VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 , дата реєстрації 21.10.2023, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 (а.с.10);

- PEUGEOT PARTNER, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , дата реєстрації 03.03.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_15 (а.с.9).

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 19.10.2023 по справі №322/1034/23 було задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 224 000,00 грн. за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 01 червня 2021 року.

13.05.2024 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшло подання, в якому державний виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_17 , адреса: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 322/1034/23, виданим 01.12.2023 Новомиколаївським районним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 224000,00 грн. за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 01 червня 2021 року, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 понесених ним судових витрат по сплаті судового збору 2776,80 грн. Загальна сума боргу 226776,80 грн.

Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 14.05.2024 в задоволенні подання державного виконавця було відмовлено. Під час розгляду зазначеного подання державного виконавця судом було встановлено, що 31.01.2024 державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні № 73503000 про розшук майна боржника, а саме спірних транспортних засобів у цій справі, а 29.02.2024 було розшукано та затримано автомобіль RENAULT TRAFIC 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 . Державним виконавцем готується пакет документів на реалізацію арештованого майна.

Відмовляючи у задоволені вимог позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що пред`явлення означеного позову у цій справі не спрямовано на захист права позивача, а натомість є очевидно недобросовісним використанням цивільних прав та зводиться до зловживання правом з метою перешкоджання зверненню стягнення на майно боржника ОСОБА_2 .

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (статі 60, 61 СК України).

Таким чином, спільна сумісна власність подружжя виникає у подружжя в разі придбання майна в період шлюбу.

10 червня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.06.2006 серії НОМЕР_16 (а.с.8).

Під час шлюбу придбано і зареєстровано на ОСОБА_2 наступне майно:

- TOYOTA AVENSIS, 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 08.07.2022, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.11);

- RENAULT KANGOO, 2010 року випуску, номер кузова: НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , дата реєстрації 23.12.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 (а.с.12);

- RENAULT TRAFIC, 2011 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , дата реєстрації 18.07.2018, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 (а.с.14);

- VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 , дата реєстрації 21.10.2023, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 (а.с.10);

- PEUGEOT PARTNER, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , дата реєстрації 03.03.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_15 (а.с.9).

Таким чином, вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно пунктами 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Таким чином, позивачка, як особа, яка під час перебування в шлюбі набула права спільної сумісної власності на майно має право на його розподіл і визнання права власності на частку цього майна за собою. При цьому доводи суду першої інстанції з приводу, зловживання позивачкою правом з метою перешкоджання зверненню стягнення на майно боржника ОСОБА_2 , як на підставу відмови в позову, є лише припущенням, що вказує на безпідставність таких висновків.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення.

Між тим, вимоги позову підлягають задоволенню частково, зважуючи на наступне.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року, витребувано від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, щодо зареєстрованого права власності на спірні автомобілі.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях встановлено:

- TOYOTA AVENSIS, 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстровано 08.07.2022, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 за ОСОБА_2 ;

- RENAULT KANGOO, 2010 року випуску, номер кузова: НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстрован 23.12.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 за ОСОБА_2 ;

- RENAULT TRAFIC, 2011 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , зареєстровано 31.08.2024 в ТСЦ МВС №1248 на підставі акту про проведення електронних торгів виданого ДВС Новомиколаївського району серія ВП№73503000 від 07.08.2024р.за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_18 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 ;

- VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 , зареєстровано 21.10.2023, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 за ОСОБА_2 ;

- PEUGEOT PARTNER, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , зареєстровано 03.03.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_15 за ОСОБА_2 .

Таким чином, встановлено, що на час перебування справи на розгляді в суді апеляційної інстанції право власності на спірний автомобіль RENAULT TRAFIC, 2011 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , зареєстровано 31.08.2024 за іншою особою, що не учасником справи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_18 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 .

Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, такі вимоги не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Згідно з цивільним процесуальним законом суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи, залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд.

Оскільки вирішення питання щодо визнання за позивачкою права власності на частку автомобіля RENAULT TRAFIC, 2011 року випуску, номер кузова: НОМЕР_7 , стосується прав та інтересів нового власника ОСОБА_6 , яка не залучена до участі у справі, колегія суддів не має права вирішити вказане питання і у задоволені вимог в цій частині слід відмовити. Між тим, слід зазначити, що такі підстави відмови у задоволені позову не є перешкодою звернення до суду з позовом до належних відповідачів і вирішення вказаного питання.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважуючи на часткове задоволення вимог позову, судовий збір сплачений позивачкою при поданні позову, повинен бути компенсований їй з боку відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 6251,80 грн. Оскільки при відкритті апеляційного провадження відповідно до ухвали від 15 серпня 2024 року було зменшено розмір судового збору, який підлягав сплаті ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги у цій справі до 6223,00 грн. і відстрочена його сплата до ухвалення рішення у справі, частина вказаної суми 4688,84 грн пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги повинна бути сплачена відповідачем на користь держави, а 1534,16 грн. сплачена на користь держави позивачкою.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03 червня 2024 у цій справі скасувати. Прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя задовольнити частково.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_19 та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_17 на транспортні засоби:

- TOYOTA AVENSIS, 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 08.07.2022;

- RENAULT KANGOO, 2010 року випуску, номер кузова: НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , дата реєстрації 23.12.2020;

- VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 , дата реєстрації 21.10.2023;

- PEUGEOT PARTNER, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , дата реєстрації 03.03.2020.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_19 , в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на:

- TOYOTA AVENSIS, 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 08.07.2022, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;

- RENAULT KANGOO, 2010 року випуску, номер кузова: НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , дата реєстрації 23.12.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ;

- VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 , дата реєстрації 21.10.2023, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 ;

- PEUGEOT PARTNER, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , дата реєстрації 03.03.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_15 .

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_17 , в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на:

- TOYOTA AVENSIS, 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 08.07.2022, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;

- RENAULT KANGOO, 2010 року випуску, номер кузова: НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , дата реєстрації 23.12.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ;

- VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 , дата реєстрації 21.10.2023, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 ;

- PEUGEOT PARTNER, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , дата реєстрації 03.03.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_15 .

В решіт позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_17 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_19 судові витрати по оплаті судового збору за подачу позову в сумі 6251,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_17 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4688,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_19 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1534,16 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 30 січня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: І. В. Кочеткова

О. З. Поляков