РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 684/597/24

Провадження № 2/684/35/2025

30 січня 2025 року селище Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Галиш І.Б.,

за участі секретаря с/з Гонти Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно стягнутих коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Безсмертного С.М., звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно стягнутих коштів в розмірі 41355,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №54876, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». 15 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлєєвим І.В. було відкрито виконавче провадження за №64160357 на підставі виконавчого напису №54876 від 28 вересня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК « Онлайн Фінанс» заборгованості.

Зазначений виконавчий напис позивач вважає незаконним та виданим неправомірно, оскільки зазначений виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення заборгованості вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: відповідачем не було подано документів визначених пунктом 1 Переліку документів нотаріусу для перевірки ним безспірності заборгованості, сума заборгованості розрахована неправильно, позивача не повідомили про вчинення виконавчого напису, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Стосовно повернення безпідставно стягнутих коштів за виконавчим написом позивач вказує, що особа, яка набула майно без достатньої правової підстави зобов`язана повернути потерпілому це майно, за виконавчим провадженням №64160357 було стягнуто з позивача 41355,00 грн заборогованості, 4135,50 грн основної винагороди приватного виконавця та 400,00 грн витрат виконавчого провадження, які підлягають стягненню на користь позивача.

Тому, оскільки укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, виконавчий напис вчинено не на спеціальному нотаріальному бланку, тому вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі документів, які не відповідали Переліку документів, які підтверджують безспірне стягнення заборгованості та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №54876, та стягнути на її користь з відповідача безпідставно стягнуті кошти за виконавчим провадженням №66723199 в розмірі 41355,00 грн., а також понесені судові витрати: за надання правової допомоги у розмірі 5500,00 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2024 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позов не надав.

08 січня 2025 року представник відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» направив до суду додаткові пояснення, відповідно до яких просить відмовити у задоволені вимог в частині стягнення з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 у розмірі 5500,00 грн, так як в матеріалах позовної заяви відсутні документальні підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень), що є підставою для відмови у задоволені вимоги про розподіл витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Інших заяв чи клопотань до суду не подано.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, при цьому її представник адвокат Безсмертний С.М. у позовній заяві просив розгляд справи проводити направив без виклику сторін.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» в судове засідання не з?явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, клопотань не направляв, відзив на позов не подавав.

За вказаних обставин, з підстав, передбачених ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 2020 року між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір №464155393, згідно з яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало позивачу кредит у розмірі 16000,00 грн, строком на 30 днів з 14 лютого 2020 року, сторонами обумовлено повернення кредиту і сплату комісії та процентів за користування кредитом.

28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №54876, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «Таліон Плюс» за Договором відступлення права вимоги №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») заборгованості за кредитним договором №464155393 від 14 лютого 2020 року.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 464155393 від 14 лютого 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором перед ТОВ «ФК «Онллайн Фінанс» за період з 05 серпня 2020 року по 05 серпня 2020 року становить 40155,00 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 16000,00 грн, заборгованість за простроченими процентами 24155,00 грн.

Згідно даного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період 05 серпня 2020 року по 05 серпня 2020 року та сума заборгованості складає 40155,00 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 16000,00 гривень, прострочена заборгованість за несплаченим відсотками за користування кредитом 24155,00 гривень.

Окрім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом додатково стягнено з позивача на користь відповідача 1200,00 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 , складає 41355,00 гривень.

15 січня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлєєвим І.М. за заявою ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 54876, виданого 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.

Постановою №64160357 від 20 серпня 2024 року виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 54876, виданого 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.- закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до відповіді Приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлєєва І.М. від 06 листопада 2024 року №10866 за виконавчим провадженням №64160357 було стягнуто з ОСОБА_1 41355,00 грн на користь стягувача, 4135,50 грн основної винагороди приватного виконавця, 400,00 грн витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі Порядок).

Вказаним Порядком встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Згідно пункту 3 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172, в редакції від 10.12.2014 року на підставі Постанови КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з цим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року була залишена без змін, постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», з моменту її прийняття.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої палати Верховного суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17.

Виконавчий напис про стягнення заборгованості по кредитному договору вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 28 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Оскільки укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позивачем ОСОБА_1 кредитний договір №464155393 від 14 лютого 2020 року, який був наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому суд вважає, що при вчиненні оспореного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано встановлену законом процедуру та наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тому відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Зі змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 05 серпня 2020 року по 05 серпня 2020 року, що загалом викликає сумніви у дійсності розрахунків, враховуючи, що згідно умов кредитного договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 14 лютого 2020 року, кредит був виданий шляхом надання їй кредиту у сумі 16000,00 грн, строком на 30 днів до 15 березня 2020 року зі сплатою процентів (відповідно до графіку розрахунків Додаток №1 до договору №464155393 від 14 лютого 2020 року).

Суд враховує також ті обставини, що з матеріалів справи неможливо достовірно встановити, що право вимоги за кредитним договором від 14 лютого 2020 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Крім того, в матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення позивачу ОСОБА_1 повідомлень про погашення заборгованості та повідомлення про намір вчинення виконавчого напису за кредитним договором.

Отже, на думку суду, нотаріус при вчиненні оспореного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не перевірив умови, за наявності яких можна вчиняти виконавчий напис, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Щодо стягнення з відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача 41355 грн. безпідставно набутих коштів, суд вказує на таке.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з боржника) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів відповідно до статті 1212 ЦК України.

Даний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц; Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №201/6498/20.

Судом встановлено, що в межах виконавчого провадження №64160357 при виконанні виконавчого напису нотаріуса №54876, виданого 28 вересня 2020 року, було стягнуто із позивача ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» 41355,00 грн заборгованості, 4135,50 грн основної винагороди приватного виконавця, 400,00 грн витрат виконавчого провадження, що підтверджується листом приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Івана Терлєєва №10866 від 06 листопада 2024 року та даними постанови про закінчення виконавчого провадження №64160357 від 20 серпня 2024 року.

Таким чином, враховуючи, що правовою підставою набуття ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 41355,00 грн заборгованості від ОСОБА_1 став оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса №54876, виданий 28 вересня 2020 року, який виконанню не підлягає, відтак правова підстава для отримання ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» від позивача грошових коштів у сумі 41355,00 грн. відпала, тому вказані кошти і підлягають поверненню позивачу відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» обґрунтованими та підлягають до задоволення, виконавчий напис, вчинений 28 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №54876, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 41355,00 грн.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом за дві позовні вимоги розмірі 2422,40 грн.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5500,00 грн, суд зазначає наступне.

Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Правничу допомогу в даній цивільній справі позивачу надавав адвокат Безсмертний С.М. на підставі ордеру серії ВН №1104862.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 не надано документів, які свідчать про обсяг наданих послуг і виконаних робіт, зокрема відсутні акти виконаних робіт, акти наданих послуг. Також в матеріалах справи відсутній договір про надання правових послуг адвоката, який регулює оплату за надані адвокатом послуги.

Відповідно до роз`яснень п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Витрати на правову допомогу, про що зазначено в п.47 цієї постанови, стягуються не лише за участь в судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за номером 54876 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Код , місцезнаходження: бульвар Верховної Ради, буд.34, офіс 511 м. Київ 02094) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , безпідставно стягнуті за виконавчим написом грошові кошти в розмірі 41355,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Код , місцезнаходження: бульвар Верховної Ради, буд.34, офіс 511 м. Київ 02094) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

У задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 12 березня 2000 року Старосинявським РВ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», Код , місцезнаходження: бульвар Верховної Ради, буд.34, офіс 511 м. Київ 02094.

Повне судове рішення складено 30 січня 2025 року

Головуюча суддя Галиш І.Б.