Справа № 462/4314/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Мельник А.-В.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Дяківа В.Б,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни, треті особи: Державний реєстратор Поліщак Марія Василівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Біляк Оксана Ярославівна, про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, акта про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про право власності, виданого на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

Позивачка 24 травня 2024 року звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними: електронні торги з продажу квартири АДРЕСА_1 ; протокол проведення електронних торгів №368186 від 08.11.2018, акт про реалізацію предмета іпотеки від 21.11.2018, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баіровою Н.М., свідоцтво про право власності на імя ОСОБА_4 , виданого на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, та витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що у 2012 році вона придбала квартиру АДРЕСА_1 . У 2018 році на підставі виконавчого листа №836, виданого 04.09.2018 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ростовою Л.О., приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баіровою Н.М. було здійснено ряд виконавчих дій щодо реалізації предмета іпотеки, а саме квартири за вказаною адресою. На підставі поданих документів приватним виконавцем ДП «Сетам» було проведено електронні торги, за результатами яких переможцем став громадянин ОСОБА_4 . Відомості про електронні торги вказаної квартири зафісовані в протоколі №368186 від 08.11.2018. В подальшому приватним виконавцем складено акт про реалізацію предмета іпотеки від 21.11.2018, на підставі якого ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Виходячи з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_4 уклав із ОСОБА_3 договір іпотеки від 31.07.2019, р. №3391 та передав придбану квартиру із електронних торгів в іпотеку за зобов`язаннями по договору позики б/н від 31.07.2019 терміном на два місяці, який укладений також між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Вказані вище договори оформлені приватним нотаріусом Біляк О.Я. Після закінчення терміну повернення позики, ОСОБА_3 на підставі вказаних вище документів, а також вимоги про усунення порушення зобов`язання б/н від 01.10.2019 звернулась до державного реєстратора Поліщак М.В. щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 на своє ім`я. Така дія була вчинена державним реєстратором Поліщук М.Б. 04.11.2019. Однак, не погоджуючись із такими діями відповідних уповноважених осіб, вважає, що електронні торги з реалізації належного ОСОБА_2 на праві приватної власності нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 відбулися з порушенням встановлених законодавством правил та процедури проведення торгів, у зв`язку з тим, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2022 року у справі №462/6440/20 визнано виконавчий напис, вчинений 04 вересня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ростовою Л.О., зареєстрований в реєстрі №836, таким, що не підлягає виконанню. В ході розгляду апеляційної скарги відповідача на рішення від 26.12.2022 постановою Львівського апеляційного суду від 23 травня 2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, крім викладення мотивувальної частини рішення у редакції цієї постанови. За наведеного, враховуючи правові висновки Верховного Суду у постановах від 18.11.2015 у справі № 6-1884цс15, від 23.12.2020 у справі №639/7253/18, від 12.102016 у справі № 6-1981цс16, від 07 листопада 2018 року у справі № 712/1317/14-ц, від 12.12.2018 у справі №759/18852/14-ц, від 07.02.2019 у справі № 522/1516/15-ц, від 03.07.2019 у справі №372/4917/13, від 19.08.2020 у справі № 202/1698/17, в яких суд зазначив, що підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, та, окрім цього, суд дійшов висновку про недійсність електронних торгів, які були проведені на підставі виконавчого напису, визнаного у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що в силу ст.ст.203, 215 ЦК України є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. За наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 27.06.2024 відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідачка ОСОБА_3 подала відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала та зазначила, що рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки, в тому числі й щодо недійсності торгів, або впливати на інші юридичні факти, що настали до набрання законної сили рішенням суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, спірні електронні торги проводилися у зведеному виконавчому провадженні ЗВП №56726137, яке здійснювалося на підставі виконавчого листа №4642502/15, виданого 22.12.2015 Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, та виконавчого напису нотаріуса від 04.09.2018, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що навіть за умови того, шо виконавчий напис нотаріуса від 04.09.2018 визнаний таким, що не підлягає виконанню, електронні торги, які були проведені 08.11.2018 не можуть бути визнані недійсними, оскільки були проведені і на виконання судового рішення, яке набрало законної сили і не було виконаним ОСОБА_2 в добровільному порядку. Окрім цього, як зазначив Верховний суд у справі №292/86/20 майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. подала відзив на позов, в якому позову не визнала та зазначила, спірні електронні торги проводилися у зведеному виконавчому провадженні ЗВП №56726137, яке здійснювалося на підставі виконавчого листа №464/2502/15, виданого 22.12.2015 Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 9554,72 грн, виконавчого листа №464/2502/15, виданого 22.12.2015 Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 267173,22 грн, та виконавчого напису нотаріуса №836 від 04.09.2018, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Результатів електронного аукціону у визначений законом трьохмісячний строк боржниця не оскаржувала. Жодних доводів про незаконність торгів, протоколу, акту, свідоцтва, окрім рішення суду про визнання виконавчого напису нотаріуса №836 від 04.09.2018 таким, що не підлягає виконанню, позивач не наводить. Однак рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки, в тому числі й щодо недійсності торгів, або впливати на інші юридичні факти, що настали до набрання цим рішенням законної сили. За наведеного просить відмовити в позові в повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 27.12.2024 призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_3 позову не визнав, надав пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позов, зазначивши додатково, що позовні вимоги в частині визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акту про проведені електронні торги, свідоцтва про право власності на квартиру, скасування реєстрації права власності на квартиру є неналежним способом захисту прав позивачки у даній справі. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача ДП «СЕТАМ» не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, проте суд вважає за можливе розгядати справу без їх участі.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте суд вважає за можливе розгядати справу без їх участі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 26 грудня 2022 року у справі №462/6440/20 визнано виконавчий напис, вчинений 04 вересня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ростовою Людмилою Олександрівною, зареєстрований в реєстрі №836, таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Львівського апеляційного суду від 23 травня 2023 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2022 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.

Постановою Верховного суду від 10 січня 2024 року постанову Львівського апеляційного суду від 23 травня 2023 року залишено без змін.

Як вбачається з зазначених судових рішень, судом встановлено наступні обставини.

23.08.2012 між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № IKIPG3.51924.001. Предметом договору вказаний кредит в сумі 200000 грн. Термін користування кредитом до 22.08.2027.

Крім цього, 23.08.2012 між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки квартири № ZXR019521.51924.002, відповідно за яким в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

04.06.2013 між ОСОБА_2 та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки квартири № ZXR019521.51924.002, за яким Згідно даного договору іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23.11.2015 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість станом на 13.03.2015 за кредитним договором № IСKGMCUI.51924.004 від 23.08.2012 у розмірі 9554,72 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість станом на 03.03.2015 за кредитним договором № IKIPG3.51924.001 від 23.08.2012 у розмірі 267173,22 грн .

25.08.2016 старшим державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Грень У.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52024143 з виконання виконавчого листа №464/2502/15, виданого 22.12.2015 Сихівським районним судом м. Львова

03.11.2017 між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_6 укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №62, згідно якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, а саме за кредитними договорами боржника ОСОБА_2 , а саме: за кредитним договором №IKIPG3.51924.001 на суму боргу 828298,91 грн; за кредитним договором №ICKGMCUI.51924.004 на суму боргу 53242,74 грн; за договором іпотеки квартири ( в т.ч. договір про внесення змін від 04.06.2013 зареєстрований в реєстрі №956) №ZXR019521.51924.002, зареєстрований в реєстрі №1732 на 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; за договором поруки (в т.ч. згода) №PX029031.51941.001, що підтверджується договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №62 від 03.11.2017, додатком № 1 до даного договору, актом прийому-передачі від 03.11.2017 та договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 03.11.2017.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 13.12.2017 у виконавчому провадженні №52023776 замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на його правонаступника ОСОБА_6 та 21.06.2018 заступником начальника Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області Гнатишином І.С. винесено постанову у ВП №52024143, якою замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на його правонаступника ОСОБА_6

04.07.2018 у ВП №52024143 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Постановою приватного виконавця виконачого округу Львівської області Баірової Н.М. від 06.07.2018 ВП № 56720414 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 464/2502/15-ц, виданого Сихівським районним судом м.Львова 22.12.2015 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість станом на 03.03.2015 за кредитним договором №IKIPG3.51924.001 від 23.08.2012 у розмірі 267173,22 грн /том 1 а.с. 35/.

04.09.2018 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ростовою Л.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №836. Згідно вказаного виконавчого напису, звернено стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м. Вищевказана квартира належить іпотекодавцю ОСОБА_2 , яку вона передала в іпотеку ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на підставі договору іпотеки квартири, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Мухою М.Т. 23.08.2012 за реєстровим №1732, зі змінами, відповідно до договору про внесення змін до договору іпотеки, посвідченому 04.06.2013 приватним нотаріусом ЛМНО Мухою М.Т. за реєстровим №956, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 , за кредитним договором №IKIPG3.51924.001 із додатками №1, 2 перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку». За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаної квартири, пропонується задоволити вимоги ОСОБА_6 , який є новим кредитором та іпотекодержатилем, в розмірі 836598,91 грн.

22.11.2018 постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баіровою Н.М. закінчено виконавче провадження № 57646330. У вказаній постанові зазначено, що відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 08.11.2018 №368186, виданого ДП «Сетам», було реалізовано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м. Ціна продажу предмета іпотеки 605021,90 грн. Сума коштів за придбаний предмет іпотеки перерахована переможцем на депозитний рахунок приватного виконавця у відповідності до протоколу №368186 у розмірі 574770,80 грн., дата перерахування 14.11.2018.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення (постанова Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 320/4938/17).

Встановлено, шо підставою для реалізації майна стали:виконавчий лист №464/2502)15 від 22.12.2015, виданий Сихівським районним судом м.Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості станом на 03.03.2015 за кредитним договором №IKIPG3.51924.001 від 23.08.2012 у розмірі 267173,22 грн; виконавчий лист №464/2502/15 від 22.12.2015, виданий Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості станом на 03.03.2015 за кредитним договором №ICK GMCUI.51924.004 від 23.08.2012 у розмірі 9554,72 грн; виконавчий напис №836, виданий 04.09.2018 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ростовою Л.О. про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,7 кв.м., що належить ОСОБА_2 .

Згідно з протоколом № 368186 проведення електронних торгів, 08.11.2018 відбулися торги з продажу предмета іпотеки - двокімнатної квартири, загальною площею 50,7 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Прилюдні торги проводилися ДП «Сетам». Переможцем торгів визначений ОСОБА_4 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.04.2024 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 державна реєстрація проведена 04.11.2019 на підставі договору іпотеки від 31.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Біляк О.Я., зареєстрованого в реєстрі за №3391, що також підтверджується договором іпотеки, укладеним 31.07.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченим приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Біляк О.Я., зареєстрованого в реєстрі за №3391, за яким ОСОБА_4 в забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором позики укладеним з ОСОБА_3 , передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Як на підставу для визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів №368186 від 08.11.2018, акту про реалізацію предмета іпотеки від 21.11.2018, свідоцтва про право власності на імя ОСОБА_4 та витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , позивачка покликається на судове рішення, яким визнано виконавчий напис, вчинений 04 вересня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ростовою Л.О., зареєстрований в реєстрі №836, таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

Усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Це проявляється в тому, що учасники цивільних правовідносин, як правило, самостійно ініціюють застосування норм про недійсність договору та її правових наслідків. Недійсність договору відображається (чи може відобразитися) на правах та інтересах інших учасників цивільних правовідносин, а тому повинні існувати певні правові підстави і наслідки недійсності, у тому числі для «дотичних» до неї учасників цивільних правовідносин.

У ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).

Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 ).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частинами першою, другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Відповідно до вищенаведених правових норм виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими виконавчою службою укладається відповідний договір.

Згідно з пунктом 1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, в редакції чинній на час проведення електронних торгів, електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №925/1351/19 дійшла висновку про те, що, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, проведення процедури прилюдних торгів є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Судом встановлено, що до спірного майна - квартири АДРЕСА_1 відбулася спеціальна процедура його продажу державним виконавцем на прилюдних торгах і висновків щодо неналежного виконання продавцем та покупцем своїх взаємних зобов`язань у правовідносинах купівлі-продажу чи неналежного оформлення державним виконавцем результатів проведеної процедури прилюдних торгів як способу вчинення правочину всупереч вимогам Тимчасового положення, Закону України «Про виконавче провадження» чи положенням цивільного законодавства судом не встановлено.

У правовій доктрині сформульовано точку зору, згідно з якою продавцем майна, яке реалізується з торгів у рамках виконання рішення суду, є власник майна, оскільки саме його майно продається; держава не переносить на себе право власності на це майно і діє в зазначеному випадку від імені власника-боржника.

Таким чином, з аналізу змісту статей 203, 215, 650, 655 і 656 ЦК України, положень Порядку реалізації арештованого майна вбачається, що: реалізація майна на прилюдних торгах полягає у продажі майна, за яким продавцем відчужуваного майна є боржник, переможець прилюдних торгів виступає покупцем, а особи, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів; складання за результатами проведення прилюдних торгів акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №367/6231/16-ц (провадження № 14-529 цс 19) зазначено, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою - третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні електронних торгів, чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів, чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Аналіз вказаних норм, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), свідчить про те, що наявність підстав для визнання недійсними торгів має встановлюватися судом саме на момент їх проведення. Рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки, в тому числі й щодо недійсності торгів, або впливати на інші юридичні факти, що настали до набрання законної сили рішенням суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

По своїй суті публічні торги мають бути найбезпечнішою підставою набуття майна, оскільки публічна процедура реалізації майна має гарантувати невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, набутого у такий спосіб. Очевидно, що використання як підстави для оспорення торгів визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суттєво підриває стабільність обороту та характеристику власне торгів як найбезпечнішої підстави набуття майна, за умови, що такої підстави недійсності не існувало в момент проведення публічних торгів.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 червня 2024 року по справі № 587/2230/21 зазначив, що наявність підстав для визнання недійсними торгів має встановлюватися судом на момент їх проведення. Рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки, у тому числі й щодо недійсності торгів, або впливати на інші юридичні факти, що настали до набрання законної сили рішенням суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 10.01.2025 у справі №295/9940/20.

Судом установлено, що спірні електронні торги з реалізації належної позивачу квартири відбулись на підставі виконавчого напису нотаріуса від 04 вересня 2018 року, проведені 08 листопада 2018 року, а рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26 грудня 2022 року у справі №462/6440/20, яким визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса від 04 вересня 2018 року, набрало законної сили 23 травня 2023, тобто з моменту ухвалення постанови Львівського апеляційного суду у справі №462/6440/20.

Тобто, всі виконавчі дії відбулись за довго до того, як виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 26 грудня 2022 року у справі №462/6440/20.

Суд зазначає, що на момент вчинення приватним виконавцем виконавчих дій, виконавчий документ, на підставі якого приватний виконавець відкрив виконавче провадження про звернення стягнення на належну позивачці квартиру, здійснив її оцінку та передав на реалізацію з прилюдних торгів, був чинним, оцінка майна не оскаржувалась, торги проведені відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, тому такої підстави недійсності не існувало на момент проведення публічних торгів.

Суд також враховує, що у статті 48 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя, іпотекодавця, боржника та будь-якого учасника електронного аукціону оскаржити його результати в суді. При цьому в практиці Верховного Суду відсутні висновки щодо неналежності такого способу захисту прав боржника у виконавчому провадження (власника реалізованого майна), якщо підставами цього позову є порушення порядку їх проведення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц , від 23 листопада 2021 року № 359/3373/16-ц, від 29 листопада 2023 року.

Метою позову про витребування майна з чужого володіння є забезпечення введення позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку позбавлення власника його нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на таке майно (висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, від 16 лютого 2021 року у справі №910/2861/18).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акту про проведені електронні торги, свідоцтва про право власності на квартиру, а також скасування реєстрації права власності на квартиру, слід відмовити з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними електронних торгів та витребування з чужого незаконного володіння спірної квартири, оскільки рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ухвалено 26 грудня 2022 року, набрало законної сили 23 травня 2023, а електронні торги з реалізації належного позивачу нерухомого майна проведені 08 листопада 2018 року, тобто на час проведення електронних торгів виконавчий напис нотаріуса був чинний, а відповідне судове рішення не має зворотної дії в часі.

За наведеного, суд приходить до висновку, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, акта про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про право власності, виданого на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки та витребування майна з чужого незаконного володіння до задоволення не підлягає.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 76-81, 89, 141, 223, 263, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни, треті особи: Державний реєстратор Поліщак Марія Василівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Біляк Оксана Ярославівна, про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, акта про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про право власності, виданого на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Державне підприємство «СЕТАМ», код ЄРДПОУ: 39958500, адреса: м. Київ, вул. Стрілецька, 4б.

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідача: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірова Наталія Михайлівна, адреса: м. Львів, вул. Пекарська, 7, офіс 211.

Третя особа: Державний реєстратор Поліщак Марія Василівна, адреса: м. Мостиська, вул.Грушевського, 3 Львівської області.

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Біляк Оксана Ярославівна, адреса: м. Львів, пл.Соборна, 12а, оф.11.

Повне судове рішення складено 03.02.2025.

Суддя: