Справа № 682/977/24
Провадження № 2/682/23/2025
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Маршал І.М.,
секретаря судового засідання Захарчук С.П.
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування нерухомого майна земельних ділянок із чужого незаконного володіння,-
ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування нерухомого майна земельних ділянок із чужого незаконного володіння.
Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини стали власниками спадкового майна кожен по 1/2 частини приватизованої земельної ділянки площею 0,5565 га, розташованої на території с. Тростянець Шепетівського (Славутського) району Хмельницької області, переданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного гоподарства, що належала померлій ОСОБА_5 , право власності на яку підтверджено свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, а отже,, позивачка набула право володіння та користування цим майном.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 70040550 від 15.09.2022.
Як вбачається із довідки приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Степанюк І.В. від 13.06.2023 року єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є його донька ОСОБА_2 .
При цьому, як зазначено в свідоцтвах про право на спадщину за заповітом, спадкове майно належало померлому на підставі витягу з Державного реєстру речових прав № 337635365 від 30.06.2023 та № 337636819 від 30.06.2023 року.
Серед документів, що подані для державної реєстрації земельних ділянок за ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні будь-які правовстановлюючі документи. Хоча ОСОБА_6 міг претендувати лише на 1/2 частину земельних ділянок згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 04.12.2006 року, які померлий успадкував після смерті матері ОСОБА_5 . Таким чином, державним реєстратором внаслідок вищевказаних порушень відбулася державна реєстрація земельних ділянок, де єдиним власником вказано лише ОСОБА_6 , внаслідок чого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.07.2023. Внаслідок таких дій позивача фактично позбавлено права власності на 1/2 частину земельних ділянок, що вона успадкувала після смерті своєї матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2006 року.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити.
Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач вважає, що права позивача нею не порушені.
Судом встановлені наступні обставини.
Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали шлюб 03.05.1978 року, та остання змінила прізвище на ОСОБА_9 .
Зі свідоцтва про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слідує, її батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_5 .
30.05.2023 року право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_6 в частці 1/1, тобто одноособово. Документ, який є підставою для виникнення права та документ, що посвідчує право не зазначені.
Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68263955, 68263712 від 30.06.2023 , ОСОБА_12 , Берездівська сільська рада Хмельницька область, заявник ОСОБА_2

12 липня 2023 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Степанюк І.В., відповідачці ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 : на земельну ділянку площею 0,0786 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:007:0010 (номер відомостей про речове право: 50964223, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68413654 від 12.07.2023) та земельну ділянку площею 0,4779 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0009 (номер відомостей про речове право: 50964297, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68413737 від 12.07.2023). В свідоцтвах про право на спадщину за заповітом вказано, що спадкове майно належало померлому ОСОБА_6 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав № 337635365 від 30.06.2023 та № 337636819 від 30.06.2023 року. Із заяв про державну реєстрацію права, які сформовані державним реєстратором Берездівської сільської ради Долгерт Г.В. слідує, що особою, яка здійснювала реєстрацію права власності на земельні ділянки площею 0,0786 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:007:0010, та площею 0,4779 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:007:0009 за ОСОБА_6 була ОСОБА_2 , яка не надала правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності ОСОБА_6 на зазначені земельні ділянки.

Із спадкової справи № 156/2022 від 26.06.2022 року, наданої на виконання ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2023 року, вбачається, що за заявою ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.07.2023 року після смерті ОСОБА_6 на спадкове майно: земельну ділянку площею 0,0786 га, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :03:007:0010, експлікація земельних угідь: малоповерхова забудова, площами: 0,0245 га, 0,0072 га, 0,0013 га багаторічні насадження, площами: 0,0179 га, 0,0277 га, що розташована за адресою: Хмельницька область Шепетівський район с. Тростянець. Спадкове майно належить померлому на підставі витягу з Державного реєстру речових прав № 337636819 від 30.06.2023 року. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 червня 2023 року за номером: 50837183, реєстраційний номер об`єкта: 239, тобто після смерті спадкодавця.

Крім того, за заявою ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.07.2023 року після смерті ОСОБА_6 на спадкове майно: земельну ділянку площею 0,4779 га, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :03:007:0009, експлікація земельних угідь: 0,4779 га, що розташована за адресою: Хмельницька область Шепетівський район с. Тростянець. Спадкове майно належить померлому на підставі витягу з Державного реєстру речових прав № 337635365 від 30.06.2023 року. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 червня 2023 року за номером: 50837036, реєстраційний номер об`єкта: 239, тобто після смерті спадкодавця.

Зі спадкової справи № 658/2006, заведеної Славутською державною нотаріальною конторою 04.12.2006 року до майна ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 слідує, що за заявами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , згідно заповіту ОСОБА_5 від 12.09.2000 року, державним нотаріусом Славутської державної нотаріальної контори Хмельницької області Якимчук І.П. видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2006 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в 1/2 частці за кожним на спадкове майно, належне ОСОБА_5 - приватизовану земельну ділянку площею 0, 5565 га, розташовану на території с. Тростянець Славутського району Хмельницької області, переданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Ця земельна ділянка належала спадкодавця ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії ХМ 00865, виданого Піддубецькою сільською радою Славутського району Хмельницької області від 08.10.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 35. Вказані свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстровані в Спадковому реєстрі під № 3561 та 3560.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є спадкоємцями за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , в рівних частинах, по 1/2 частці кожен, в тому числі на приватизовану земельну ділянку площею 0,5565 га, розташовану на території с. Тростянець Славутського району Хмельницької області, передану для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ 00865, виданого Піддубецькою сільською радою Славутського району Хмельницької області від 08.10.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 35. На підставі заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , державним нотаріусом їм видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2006 року на зазначену земельну ділянку. Право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_6 та ОСОБА_4 після видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом не реєструвалося, за ОСОБА_6 право власності на земельні ділянки, яких стало дві після присвоєння їм кадастрових номерів зареєстроване після його смерті, відповідачкою ОСОБА_2 на підставі відомостей з Державного земельного кадастру, а не свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В даному випадку свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане позивачці ОСОБА_4 на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,5565 га, розташовану на території с. Тростянець Славутського району Хмельницької області, передану для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ 00865 є правовстановлюючим документом і строки для реєстрації права власності чинним законодавством не визначалися. В подальшому відповідачкою ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виготовлено технічну документацію на зазначену земельну ділянку, яка поділена на дві та їй було присвоєно кадастрові номери :03:007:0010 та :03:007:0009 і зареєстроване право власності на вказані земельні ділянки спочатку за померлою ОСОБА_5 , а потім за померлим ОСОБА_6 з часткою 1/1, без врахування свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 , на підставі якого їй належить право на 1/2 частку вказаної земельної ділянки (в подальшому ділянок). Підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки за ОСОБА_6 , яка здійснена державним реєстратором Долгерт Г.В., Берездівська сільська рада були не правовстановлюючі документи, а витяги з Реєстрів речових прав, які підтвержували лише державну реєстрацію права на нерухоме майно без зазначення документів, на підставі яких виникло право власності у ОСОБА_6 . В подальшому під час видачі оспорюваних свідоцтв про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6 на спадкове майно: земельні ділянки площею 0,4779 га, та 0,0786 га, приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області, також не враховано, що ОСОБА_6 мав право на розпорядження лише 1/2 частиною вказаних земельних ділянок.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаним рішенням суду частково задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Степанюк І.В., та визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.07.2023, що зареєстроване в реєстрі №838, яке видане приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області відповідачу ОСОБА_2 після смерті її батька ОСОБА_6 в 1/2 частці земельної ділянки площею 0,4779 га, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :03:007:0009, що розташована за адресою: Хмельницька область Шепетівський район с. Тростянець. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.07.2023, що зареєстроване в реєстрі № 837, яке видане приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області відповідачу ОСОБА_2 після смерті її батька ОСОБА_6 в 1/2 частці земельної ділянки площею площею 0,0786 га, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :03:007:0010, що розташована за адресою : Хмельницька область Шепетівський район с. Тростянець.

Отже, із встановлених вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, обставин справи слідує, що відповідачкою ОСОБА_2 без згоди позивачки ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виготовлено технічну документацію на спірну земельну ділянку, яка в подальшому була поділена на дві земельні ділянки та їй було присвоєно кадастрові номери :03:007:0010 та :03:007:0009 і зареєстроване право власності на вказані земельні ділянки спочатку за померлою ОСОБА_5 , а потім за померлим ОСОБА_6 з часткою 1/1, без врахування свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивача ОСОБА_4 , на підставі якого їй належить право на 1/2 частку вказаної спірної земельної ділянки (в подальшому ділянок). Підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки за ОСОБА_6 , яка здійснена державним реєстратором Берездівської сільської ради Долгерт Г.В., були не правовстановлюючі документи, а витяги з Реєстрів речових прав, які підтвержували лише державну реєстрацію права на нерухоме майно без зазначення документів, на підставі яких виникло право власності у ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку. В подальшому під час видачі приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області відповідачу ОСОБА_2 свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 на спадкове майно - земельні ділянки площею 0,4779 га, та 0,0786 га, також не враховано, що ОСОБА_6 мав право на розпорядження лише 1/2 частиною вказаних спірних земельних ділянок.

Таким чином позивача всупереч її волі фактично було позбавлено права власності на 1/2 частку спірних земельних ділянок, що позивач успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2006 року.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою такого позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 вересня 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 100), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц,від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 37), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 57), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 94).

Отже, ефективним способом захисту порушеного права позивачки на спірне нерухоме майно - земельні ділянки є необхідність витребування їх із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 в 1/2 частці, що є підставою в подальшому для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачкою права власності на належне їй нерухоме майно.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як вказав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 грудня 2023 року у справі № 752/5281/20: "Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) «де факто» - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «де юре» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, зокрема, укладення відповідного договору. Такий договір може укладатися як усно, так і письмово. Якщо власник майна передає іншій особі у володіння певне майно добровільно, проте без відповідного письмового оформлення договірних відносин (за винятком випадків, коли законом встановлена обов`язкова письмова форма такого правочину), то за загальним правилом вважається, що власник правомірно передав майно у володіння іншої особи. Під неправомірним заволодінням потрібно розуміти заволодіння особою чужим майном усупереч волі його власника.

Умовою, яка визначає відмінність між правомірним та неправомірним володінням особою майном, є наявність відповідної волі власника на передання володіння таким майном іншій особі.

Таким чином, суд знаходить позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.11,12,13, 256, 257, 267, 317, 319, 328, 330, 387, 388 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 частки земельної ділянки площею 0,0786 га з кадастровим номером :03:007:0010, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 частки земельної ділянки площею 0,4779 га з кадастровим номером :03:007:0009, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маршал І. М.