Провадження № 2/161/873/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 січня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі Новак Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

28.10.2024 позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди.

Позов обгрунтований тим, що ОСОБА_2 з кінця 2021 року неодноразово на протязі двох років отримувала від позивача позику. Між сторонами була домовленість, що отримані в борг кошти в сумі 20 000 грн будуть повернуті відповідачкою на відповідних умовах на протязі двох років, однак відповідачка не повернула зазначені кошти. З приводу даної ситуації позивач звертався до Луцького РУП ГУНП у Волинській області про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за шахрайство.

В поясненнях даних ОСОБА_2 працівникам поліції, вона визнала що заборгувала йому кошти та поверне.

Станом на сьогодні, в зв`язку з ігноруванням відповідачкою своїх зобов`язань, позивач змушений звернутись до суду для захисту своїх прав та просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 20 000 грн, моральної шкоди в розмірі 20 000 грн та судові витрати.

Ухвалою суду від 08.11.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, по невідомій суду причині, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час судового засідання.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно пояснень ОСОБА_2 , наданих дізнавачу СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області, старшому лейтенанту поліції Саціну П.С. 28.03.2024, на початку липня 2022 року ОСОБА_1 дав їй 500 грн, які сказав, що можна не повертати. Пізніше ОСОБА_1 дав їй ще 2000 грн, 5000 грн. За час її перебування у Ковелі він надав їй грошові кошти в сумі до 5000 грн. Вказує, що коли продасть пай, відразу поверне йому всі кошти, на загальну суму близько 20 000 грн (а.с.5).

ОСОБА_1 звертався до відповідачки з письмовим зверненням з вимогою повернути добровільно до 01.07.2024 кошти в сумі 20 000 грн, однак відповідачка не отримала даний лист (а.с.7-8).

Пред`являючи даний позов, позивач зазначив, що у визначений строк ОСОБА_2 борг не повернула, що зумовлює необхідність захисту його порушених прав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність стягнення із відповідачки грошових коштів в розмірі 20 000 грн.

Такий спосіб захисту порушеного права позивача відповідає позовній вимозі та не суперечить закону.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., позивач не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення йому моральної шкоди в цьому розмірі, на підставі яких позивач оцінив свої моральні страждання, а також не довів причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідачки і заподіяною шкодою.

Позивач вказує, що прострочення виконання зобов`язання, введення його в оману, ігнорування його телефонних дзвінків, завдало йому додаткових переживань та страждань.

Однак, це не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності, позивачем не доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідачки і заподіяною шкодою, а також того, що його негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, які заподіяли моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., а тому суд вважає, що дана позовна вимога є необґрунтованою.

З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягають до часткового задоволення..

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі ст.ст. 15, 16, 526, 625, 1046, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,12,13, 27,77-81,141, 247, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2

Повний текст рішення складено 28.01.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.В. Олексюк