Провадження №2/333/1179/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря Бабак З.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Шумського І.В.,

представника відповідача адвоката Светашової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

До суду 27.11.2024 року звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Посилається на те, що від шлюбу з відповідачем, який тривав протягом 16.07.2010 10.12.2012, сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за домовленістю сторін донька проживає з позивачкою. Відповідач працездатний, отримує дохід, стан його здоров`я дозволяє працювати, тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утриманні доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх його доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

28.11.2024 провадження по справі відкрито, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

13.01.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, подану представником відповідача адвокатом Черкашиним І.І., який позов визнав частково в розмірі 1/8 частини доходів (заробітку) відповідача, оскільки відповідач є інвалідом 2 групи, потребує лікування, окрім того, має на утриманні ще одну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з ним та своєю матір`ю.

27.01.2025 року надійшла відповідь на відзив представника позивача адвоката Шумського І.В., в якій позивач наполягав на позовних вимогах, не погоджується із доводами представника відповідача про підстави для зменшення розміру аліментів. Судом ухвалено продовжити строк для подання відповіді на відзив за клопотанням представника позивача.

27.01.2025 року надійшли письмові пояснення представника відповідача адвоката Светашової І.В., яка послалась на те, що відповідач є непрацездатною особою. Відповідач не ухилявся від сплати аліментів, сплачував аліменти і після звернення позивача до суду, в листопаді 2024 року 4000 грн., в грудні 2024 року 4000 грн. та на день народження доньки 5000 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його інтереси представляла адвокат Светашова І.В., яка просила позов задовольнити частково, в розмірі 1/8 частини доходів (заробітку) відповідача з підстав викладених в позові.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що батьком ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_2 , матір`ю позивачка ОСОБА_1 (свідоцтво про народження дитини НОМЕР_1 ).

Сторони визнають та не оспорюють, що дитина проживає з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідач не заперечував, що він є працездатною особою, не зазначав про наявність в нього інших утриманців, також не вказував про наявність інших обставин, які б могли вплинути на рішенням суду щодо розміру аліментів.

Відповідач, як батько дітей зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття,

Доводи заперечень представника відповідача про наявність спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що відповідач є інвалідом 2 групи, з 19.09.2024 року, має ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_4 , 2019 р.н., що підтверджується наданими довідкою до акту огляду МСЕК та копією свідоцтва про народження.

Представник відповідача посилаючись на те, що матеріальний стан відповідача дозволяє сплачувати аліменти в розмірі меншому ніж просить позивачка, не зазначає про вид, розмір доходу (заробітку) відповідача. На запитання суду не надала відповіді чи працює відповідач, чи отримує пенсію з інвалідності, чи має будь-який інший дохід. Позивачка посилається на те, що вона працює диспетчером аеропорту міста Запоріжжя, отримує заробітну плату за період простою, надала довідку про розмір заробітної плати, відповідно до якої за період квітень-вересень 2024 року позивачка отримала сукупний дохід в сумі 15721,81 грн.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суду не надано відповідачем доказів неможливості сплачувати аліменти в розмірі частини його доходу (заробітку), оскільки розмір його доходу (заробітку) судом не встановлений. Наявність інвалідності та перебування на утриманні іншої дитини можуть вплинути на висновки суду з врахуванням розміру доходу (заробітку) платника аліментів.

Суд, урахувавши інтереси дитини, для благополуччя та повноцінного розвитку якої необхідним є забезпечення її коштами батьком, який проживає окремо, дійшов висновку про стягнення з батька на користь матері аліментів на утримання дитини в розмірі частини його доходу (заробітку).

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття.

За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє. Позивачка звернулась із позовом до суду 27.11.2024 року. В даному випадку посилання відповідача на виплату аліментів в листопаді, грудні 2024 року може бути враховане лише під час примусового виконання судового рішення. Оскільки розмір аліментів, які підлягають стягненню, на стадії ухвалення судового рішення не встановлюються судом, тому визначити чи сплачені аліменти в повному обсязі на теперішній час неможливо.

Позивачка була звільнена законом від сплати судового збору, відповідач є інвалідом 2 групи, тому також звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215,224-228 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 27 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Л.О. Варнавська