Справа №463/9268/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

23 січня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кітова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Черевка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський б-р, 8, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 44382 грн. 01 коп., а також 3028,00 грн. судового збору.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 22 лютого 2023 року о 17 год. 32 хв. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_2 , на a/дорозі М-09 - ТЕРНОПІЛЬ - ЛЬВІВ РАВА РУСЬКА, допустив зіткнення з транспортним засобом «RENAULT KANGOO» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач зазначає, що вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Галицького районного суду м. Львова від 20.04.2023 р. по справі № 461/1727/23. Згідно Звіту № 1060/23 з визначення розміру збитків завданих ушкодженням транспортного засобу від 22.03.2023 р., складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , розмір завданих збитків становить 43 387 грн. 19 коп. Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/5691538 термін дії з 23.05.2022 р. до 22.05.2023 р. Керуючись нормами п.п. "а" п. 41.1. ст. 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), МТСБУ 12 травня 2023 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 43 132 грн. 01 коп. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Крім того, МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 1 250 грн. 00 коп. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у Позивача виникло право зворотної вимоги до Відповідача, тому просить суд позов задоволити.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 04.10.2024 року дану справу передано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.

Матеріали справи надійшли до Галицького районного суду міста Львова 29 жовтня 2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 29.10.2024 року справа передана на розгляд судді Кітова О.В.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

05 листопада 2024 року представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2024 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача Тодавчич С.М. подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції та оголошеннями, в порядкуст.128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 223ЦПКУкраїни,суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1)неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся у судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу з ухваленням заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 20.04.2023 року по справі про адміністративне правопорушення №461/1727/23 відповідача ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 22.02.2023 року о 17 год. 32 хв. на автодорозі Тернопіль - Львів - Рава Руська 131 км ОСОБА_1 , керуючи автомобілем OPEL VIVARO, р.н.з. НОМЕР_2 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, виїхав на смугу зустрічного руху, перетнув при цьому дорожню розмітку 1.1. вузька суцільна лінія, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем RENAULT KANGOO, р.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.5; 2.3Б; 10.1; 13.1 Правил дорожнього руху.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із матеріалів справи, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (ЦК України - далі по тексту) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АР/5691538).

Власник автомобіля марки «RENAULT KANGOO», р.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_4 своєчасно звернулася до Позивача із Повідомленням про ДТП від 07.03.202З року, та Заявою про виплату страхового відшкодування від 07.03.2023 року.

Згідно Звіту № 1060/23 з визначення розміру збитків завданих ушкодженням транспортного засобу від 22.03.2023 р., складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , розмір завданих збитків становить 43 387 грн. 19 коп.

Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

На підставі ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до роз`яснень викладених в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до ч.1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Позивач відшкодував завдані Відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 43132 грн. 01 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №922144 від 12.05.2023 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1250 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №824801 від 27.03.2023 року.

Судом встановлено, що оскільки на момент завдання шкоди Потерпілому цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст 38.2 Закону у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до Відповідача у розмірі 44382 грн. 01 коп.

Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п. 2, 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України).

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.93 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно із статтею 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страховика або водія забезпечення транспортного засобу, який спричинив дорожньо транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За диспозицією п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному розгляді справи зібрані по справі докази, керуючись законом, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо транспортну пригоду. Розмір фактичної шкоди, яка утворилась внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач ОСОБА_1 , є обгрунтованою належними та допустимим доказом.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування у розмірі 44382 (сорок чотири тисячі триста вісімдесят дві) грн. 01 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (02154, м. Київ, Русанівський б-р, 8, );

відповідач ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено та підписано 27 січня 2025 року.

Головуючий суддя Олександр КІТОВ