ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/70/25 Справа № 203/612/24 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
03 лютого 2025 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,
розглянувши в приміщенні суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м.Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №203/612/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,
У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, пред`явленою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна (а.с. 1-4) та в подальшому подала заяву про зменшення позовних вимог (а.с. 78-80).
Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, відмовлено в повному обсязі (а.с. 132-134).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Трофімов Д.Ю. подав апеляційну скаргу (а.с. 135-138).
30 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Трофімов Д.Ю. через підсистему Електронний суд сформував заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №203/612/24 в частині розподілу судових витрат, в якій заявник просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 17 000,00 грн (а.с. 172-175).
Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, надані заявником документи, а також враховуючи заперечення представника відповідача Чайки Д.В., колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення, з огляду на наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі№336/934/22.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання.
Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) також акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.
Таким чином суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалося від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.
Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 03 серпня 2022 року у справі №487/4983/20.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що «з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу».
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі №756/8241/20 (провадження №61-9789св21).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №283/2791/19, від 21 квітня 2021 року у справі №705/2550/16-ц.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У позові позивачем зазначено про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу позивача у зв`язку із розглядом даної справи у суді першої інстанції складає 25 000,00 грн. Докази витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, про що позивач робить відповідну заяву шляхом наведення даного твердження у позові.
В апеляційній скарзі апелянтом зазначено про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу позивача у зв`язку із розглядом даної справи складає 5 000,00 грн. Докази витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, про що позивач робить відповідну заяву шляхом наведення даного твердження.
Постанову було винесено 26.12.2024 року в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, а заява про ухвалення додаткового рішення, до якої було надано докази понесення витрат на правничу допомогу, була сформована в підсистемі Електронний суд 30.12.2024 року, тобто в межах строку визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Апеляційним судом встановлено, що згідно з договором про надання правничої допомоги №03/12/2021 від 03 грудня 2021 року з урахуванням Додаткової угоди №2 до вказаного договору від 12.01.2024 року розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу. Визначається сторонами окремими Додатковими угодами, які є невід`ємною частиною цього Договору. Додатковою угодою від 12.01.2024 року сторони погодили розмір та порядок обчислення гонорару за послуги, надані Бюро на виконання Договору. Складання та подання позову 5 000,00 грн; представництво клієнта у судовому у судовому засіданні (одне засідання) 1 500,00 грн; складання та подання одного клопотання, заяви, заперечення з процесуальних питань 1 000,00 грн; ознайомлення з матеріалами справи 1 000,00 грн.
В Акті приймання-передачі послуг від 23.09.2024 року (а.с. 181) зазначено:
- Складання та подання позову 5 000,00 грн;
- представництво клієнта у судовому у судовому засіданні (27.03.2024) 1 500,00 грн;
- представництво клієнта у судовому у судовому засіданні (25.04.2024) 1 500,00 грн;
- представництво клієнта у судовому у судовому засіданні (22.05.2024) 1 500,00 грн;
- представництво клієнта у судовому у судовому засіданні (12.06.2024) 1 500,00 грн;
- ознайомлення з матеріалами справи 1 000,00 грн.
Загальна вартість послуг 14 000,00 грн.
В Акті приймання-передачі послуг від 04.11.2024 року (а.с. 181) зазначено:
- Складання та подання апеляційної скарги 3 000,00 грн.
Загальна вартість послуг 3 000,00 грн.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Готвянський І.В. подав клопотання, в якому просить зменшити розмір витрат на правову допомогу до 4 000,00 грн, посилаючись на те, що представник позивача адвокат Трофімов Д.Ю. був присутній лише в 1 судовому засіданні, протягом розгляду справи позивачем не надавались докази понесення витрат на правничу допомогу, а також на те, що не надано доказів на підтвердження сплати позивачем витрат на правничу допомогу адвоката.
Доводи клопотання про те, що адвокат Трофімов Д.Ю. в суді першої інстанції брав участь лише в одному судовому засіданні спростовуються матеріалами справи.
Докази понесення витрат на правничу допомогу були подані в межах строку визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України після ухвалення апеляційним судом нового рішення про задоволення позову, а тому доводи клопотання з цього приводу колегією суддів не враховуються.
Доводи клопотання щодо відсутності оплати послуг адвоката відхиляються колегією суддів, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі №756/8241/20 (провадження №61-9789св21).
За таких обставин, апеляційний суд, взявши до уваги співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсяг таких послуг та виконаних робіт, тривалість судових засідань в суді першої інстанції, а також критерії обґрунтованості й пропорційності, враховуючи надане клопотання представника відповідача Чайки Д.В. щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає принципу справедливості і балансу інтересів сторін спору та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрати на правничу допомогу за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції у розмірі 15 000 грн.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів,
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №203/612/24 щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.
Ухвалити у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна додаткову постанову.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції у розмірі 15 000 грн.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий: В.С. Городнича
Судді: М.Ю. Петешенкова
Т.П. Красвітна