КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 752/2192/22
провадження № 22-ц/824/699/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2024 року в складі судді Мазур Ю. Ю.,

встановив:

02.02.2022 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на підставі типового договору, КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085) договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води.

Свідоцтвом повного і беззастережного прийняття умов договору є факт отримання послуг споживачем.

Квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, від послуг у встановлено законодавством порядку остання не відмовлялася.

Проте, ОСОБА_1 своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2021 складає 80 203,87 грн.

Позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» (кредитор) та КП «Київтеплоенерго» (новий кредитор), прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 39 872,03 грн.

Згідно п. 3.4.2 вказаного Договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у додатку №1 та/або додатку №2 до Договору цесії сплати заборгованості.

Надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті »Хрещатик» від 06.08.2014 №111(4511).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь : заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 9 916,98 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 29 955,05 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 20 031,40 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 60 172,47 грн; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. Також просив відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн.

До позовної заяви позивачем долучено клопотання про витребування з КП Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" відомості, що підтверджують право власності /користування об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане клопотання було задоволено судом 11.02.2022.

02.05.2023 КП Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" повідомило суд, що згідно з даними реєстрових книг квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 ( 1/5 ч.), ОСОБА_3 (4/5) на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 31.07.1995, дублікат якого виданий 12.12.2003.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 9916 грн 98 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 29 955 грн 05 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 20031 грн 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 60172 грн 47 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 2481 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 під?єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 є споживачем централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.05.2003, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №79298057 від 10.02.2022.

Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

23.02.2024 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви. Судові витрати у справі покласти на відповідача.

Вважає рішення суду першої інстанції таким, що винесено щодо неналежного відповідача при одночасному грубому порушенні норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято щодо неналежного відповідача.

Звертає увагу, що вона не є власником квартири і не укладала жодних договорів з власниками про утримання квартири, щодо якої виник борг.

Суд першої інстанції маючи належні та допустимі докази , які містять відомості про осіб - справжніх власників квартири, в порушення норм частини четвертої статті 319 , частини першої статті 322 ЦК України, свідомо або внаслідок неналежного дослідження матеріалів справи виніс рішення щодо неналежного відповідача, яким фактично поклав тягар власності на сторонню особу.

Зазначає, що довідка про реєстрацію місця проживання, на яку посилається суд першої інстанції, свідчить про те, що вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 20.05.2003 по 01.08.2017. Тобто, з 01.08.2017 її місце проживання не зареєстровано за цією адресою.

Жодних інших документів, які б доводили її зв`язок з квартирою, позивачем не надано і судом першої інстанції не досліджувалось.

Долучені до апеляційної скарги документи підтверджують те, що вона протягом всього часу з 2016 року проживала у інших місцях ( з 2016 по 2019 навчалась на проживала у спальному корпусі Українського фізичко-математичного ліцею Київського Національного університету імені Т. Г. Шевченка), а також докази сплати нею комунальних платежів за адресою, де вона наразі дійсно постійно проживає.

Наголошує, що навіть якби її місце проживання і було б дійсно зареєстроване у квартирі, у неї відсутні будь-які зобов`язання щодо утримання майна, яке належить третім особам.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

05.08.2024 позивач надіслав письмові пояснення, в яких зазначив, що особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 заведено на ім`я ОСОБА_1 , а тому вона є власником особового рахунку та отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у місті Києві здійснює КП «Київтеплоенерго».

28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання КП «Київтеплоенерго», як виконавцем, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Повідомленням визначено, що відповідно до норм статті 634 Цивільного кодексу України, договір приєднання вважається акцептованим усіма споживача, які у встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору.

Відповідно до пункту 1, 14 договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води згідно діючими нормативами, а споживач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплатити послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що зазначені договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць, якщо інше не визначено договором. Оплата послуг щомісячна. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяця) на підставі розрахунків на оплату наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» (далі - кредитор) та КП «Київтеплоенерго» (далі - новий кредитор) було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.

Згідно з пунктом 3.4.2 договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у додатку № 1 та/або додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором.

Крім того, відповідно до пункту 1.3 договору цесії кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші (без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 та/або додатку № 2 до договору цесії.

Відповідно до додатку № 1 та додатку № 2 до договору цесїї КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 з 20.05.2003 по 01.08.2017 була зареєстрована за вищевказаною адресою.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 31.07.1995, власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати коло відповідачів у справі, предмет та підстави позову.

При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в позовній заяви зазначав, що ОСОБА_1 є споживачем послугу, які надає позивач за адресою : АДРЕСА_1 , проте ухиляється від сплати наявної в неї заборгованості.

На підставі клопотання позивача судом першої інстанції 02.05.2023 отримано відповідь КП Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" про те, що згідно з даними реєстрових книг квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 ( 1/5 ч.), ОСОБА_3 (4/5) на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 31.07.1995, дублікат якого виданий 12.12.2003.

Разом з тим, позивач не скористався своїм правом залучення до участі в справі власників квартири, як співвідповідачів, або пред`явлення позову до належних відповідачів.

Не залучення до справи в якості відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка по закону несуть відповідальність за сплату житлово-комунальних послуг у належній їм на праві власності квартирі, позбавляє останніх права надавати свої доводи та заперечення, а ухвалене у справі рішення безпосередньо впливатиме на їх права та обов`язки.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки суб`єктний склад учасників справи визначає суд першої інстанції, а в даній справі не залучено всіх осіб, які є учасниками спірних матеріальних правовідносин в якості відповідачів, колегія суддів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, так як в такому випадку рішення суду порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі як відповідача, а й його процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 3721 грн 50 коп.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено повністю, а тому з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 721 грн 50 коп.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 721 грн 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук