Справа № 635/7153/24
Провадження № 2/635/553/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар судового засідання Головінов С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

представник позивача подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 292386 в загальному розмірі 10300,00 гривень, та за кредитним договором № 16709-02/2022 в загальному розмірі 10720,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 14 лютого 2022 року відповідач уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» кредитний договір № 292386. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі у на умовах фінансового кредиту ТОВ «Селфі Кредит», які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Відповідно до умов кредитного договору № 292386 від 14 лютого 2022 року кредит надається ТОВ «Селфі Кредит» ОСОБА_1 у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену ним в особистому кабінеті. Відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, в результаті чого, утворилась заборгованість у розмірі 10300,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 5300,00 гривень сума заборгованості за відсотками. 08 січня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 08012024, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 292386 від 14 лютого 2022 року в розмірі 10300,00 гривень. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості, ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. 15 лютого 2022 року відповідач уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» кредитний договір № 16709-02/2022, відповідно до умов якого відповідачу надано фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором. Відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, в результаті чого, утворилась заборгованість у розмірі 11720,00, з яких: 5000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 6720,00 гривень сума заборгованості за відсотками. 31 січня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 16709-02/2022. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач лише частково виконав своє зобов`язання, оскільки після відступлення права грошової вимоги позивачу, здійснив одноразовий платіж 14 березня 2023 року в розмірі 1000,00 гривень. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними договорами № 292386 в розмірі 10300,00 гривень та № 16709-02/2022 в розмірі 10720,00 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 липня 2024 року відкрито провадження по справі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання, в якому просив задовольнити позов в повному обсязі, справу розглянути за його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення та підтвердив, що отримав у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» за кредитним договором № 292386 та за кредитним договором № 16709-02/2022 кошти, які своєчасно не повернув.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 14 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 292386, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 гривень безготівково, шляхом їх перерахування на поточний рахунок з використанням карти НОМЕР_1 , на споживчі (особисті) потреби строком на 30 днів та зобов`язався повернути кошти кредити сплатити проценти за користування ним за стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

Згідно п. 2.5 Договору про надання споживчого кредиту № 292386, кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом.

Згідно п. 4.1 Договору про надання споживчого кредиту, строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на 30 днів, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження; в порядку автопролонгації.

Згідно п. 4.3.1 Договору про надання споживчого кредиту № 292386, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

В якості доказів позивач надав суду Договір № 292386 про надання споживчого кредиту, Паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Селфі Кредит» повністю виконало свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 292386 від 14 лютого 2022 року та надало відповідачу кредит на умовах та розмірі, передбачених цим договором, відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на 08 січня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 10300,00 гривень з яких:

сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 гривень;

сума заборгованості за відсотками за користування в розмірі 5300,00 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором № 292386 від 14 лютого 2022 року.

08 січня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 08012024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог зазначені в Реєстрі Боржників.

За даними витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 08012024 від 08 січня 2024 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 292386 в розмірі 10300,00 гривень.

За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Крім того, презумпція правомірності договору факторингу, передбачена статтею 204 ЦК України, також не спростована.

Також судом встановлено, що 15 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 16709-02/2022, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень безготівково строком на 30 днів, та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в розмірі 1,50% на добу.

Відповідно до п.2.4 договору про надання фінансового кредиту № 16709-02/2022, якщо клієнт прострочить виконання зобов`язання, або в разі пролонгації кредиту зі зниженою процентною ставкою, нараховані згідно умов договору проценти підлягають перерахуванню за процентною ставкою 3,2% на добу, з першого дня прострочення користування кредитним коштами та оплаті клієнтом в повному обсязі на загальних умовах, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Згідно п. 4.3 Договору про надання фінансового кредиту № 16709-02/2022, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк 30 днів, проценти, передбачені в п.2.4 договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитним коштами, але в будь-якому випадку не більше ніж 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.

В якості доказів позивач надав суду Договір про надання фінансового кредиту № 16709-02/2022, Паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем електронним підписом.

ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» повністю виконало свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 16709-02/2022 від 15 лютого 2022 року та надало відповідачу кредит на умовах та розмірі, передбачених цим договором, відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на 31 травня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 10720,00 гривень з яких:

- заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 5000,00 гривень;

- сума заборгованості за відсотками в розмірі 5720,00 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором № 16709-02/2022 від 15 лютого 2022 року.

31 січня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»; перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору.

За даними витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 16709-02/2022 в сумі 10720,00 гривень.

За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Крім того, презумпція правомірності договору факторингу, передбачена статтею 204 ЦК України, також не спростована.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами № 292386 та № 16709-02/2022 в загальному розмірі 21020,00 гривень підлягають задоволенню, при цьому враховує, що відповідачем були порушені умови кредитного договору № 292386 від 14 лютого 2022 року та договору № 16709-02/2022 від 15 лютого 2022 року щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, а на час розгляду справи суду не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами у добровільному порядку, при цьому, умови договорів позичальнику роз`яснені та зрозумілі, про що свідчить електронний підпис відповідача в договорі про надання споживчого кредиту № 292386 від 14 лютого 2022 року та договорі про надання фінансового кредиту № 16709-02/2022 від 15 лютого 2022 року.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання у строки та на умовах, встановлених договором про надання споживчого кредиту № 292386 від 14 лютого 2022 року та договором про надання фінансового кредиту № 16709-02/2022 від 15 лютого 2022 року не виконав, тому сума заборгованості в загальному розмірі 21020,00 гривень, з яких: за кредитним договором № 292386: 5000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 5300,00 гривень сума заборгованості за відсотками; за договором про надання фінансового кредиту № 16709-02/2022: 5000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 5720,00 гривень сума заборгованості за відсотками, підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 72900 від 21 червня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 204, 205, 207, 514, 516, 526, 530, 611, 625-628, 634, 638-639, 1048-1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електрону комерцію» суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитними договорами № 292386 та № 16709-02/2022 в загальному розмірі 21020 (двадцять одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок, з яких: за кредитним договором № 292386: 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу, 5300 (п`ять тисяч триста) гривень 00 копійок сума заборгованості за процентами; за кредитним договором № 16709-02/2022: 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу, 5720 (п`ять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: юридична адреса: місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30; поштова адреса: Київська область, місто Бровари, вулиця Лісова, 2, поверх 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 27 січня 2025 року.

Суддя О.М. Пілюгіна