27.01.2025 Суддя Попова В. О.
Справа № 587/4399/24
Провадження № 2-о/644/72/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Попова В.О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Сумський відділ державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

про встановлення факту, що має юридичне значення

УСТАНОВИВ :

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.12.2024 цивільна справа №587/4399/24 за заявою ОСОБА_1 була передана за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу №587/4399/24, провадження 2о/644/72/25, передано в провадження судді Попової В.О.

Заявник ОСОБА_1 з метою подальшого зняття арешту з належного йому майна просить встановити факт, що має юридичне значення - що право грошової вимоги за кредитним договором №148 від 28.12.2007 укладеним між ПАТ «ВіЕйБі» та ОСОБА_1 було відступлено ПАТ «ВіЕйБі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колект Центр», які в свою чергу відступили право грошової вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», а ті - ОСОБА_2 .

Заява вмотивована тим, що між ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі» було укладено кредитний договір №148 від 28.12.2007. На примусовому виконанні у Сумському районному ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебував виконавчий лист № 2-1002/10 від 16.11.2010, виданий Сумським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку у розмірі 249953,25 грн. У межах виконавчого провадження №44482708 державним виконавцем Добровольським О.В. при примусовому виконанні виконавчого листа 21.08.2014 було винесено постанову про арешт всього майна боржника. Незважаючи на те, що виконавче провадження завершено в 2017 року, арешт з майна ОСОБА_1 знято не було, що порушує права заявника як власника. Заявник стверджує, що заборгованість по кредитному договору ним погашена в повному обсязі , тому з метою зняття в подальшому арешту з належного йому майна необхідно встановити факт того, що право грошової вимоги за кредитним договором №148 від 28.12.2007 укладеним між ПАТ «ВіЕйБі» та ОСОБА_1 було відступлено ПАТ «ВіЕйБі» на користь ТОВ «Колект Центр», які в свою чергу відступили право грошової вимоги ТОВ «Деал Фінанс Груп», а ті - ОСОБА_2 .

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення ч. 1 ст. 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Розглядаючи справу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд не вирішує питання про права і обов`язки осіб, які беруть участь у такій справі, а лише встановлює наявність чи відсутність фактів, які зумовлюють виникнення, зміну чи припинення прав заявника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Як вбачається зі змісту заяви , ОСОБА_1 з метою подальшого зняття арешту з належного йому майна просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що право грошової вимоги за кредитним договором №148 від 28.12.2007 укладеним між ПАТ «ВіЕйБі» та ОСОБА_1 було відступлено ПАТ «ВіЕйБі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колект Центр», які в свою чергу відступили право грошової вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», а ті - ОСОБА_2 . Тобто, метою встановлення такого факту є припинення (виключення) обтяження його майна у відповідному державному реєстрі для безперешкодного розпорядження майном, на яке за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно накладено заборону відчуження.

Проте, як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Порядок накладення, зняття та вирішення інших питань пов`язаних з накладенням арешту на майно врегульований ЦК України, ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими актами законодавства, в залежності від суб`єкта та провадження в якому накладений арешт.

Порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі їх припинення, визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У разі незаконності чи безпідставності реєстрації обтяження речових прав заявника, останній вправі оскаржити правомірність таких дій чи ставити питання про скасування відповідного обтяження.

Враховуючи викладене, суд виснує, що заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту.

Посилання ОСОБА_1 на те, що розгляд його заяви має здійснюватися у порядку окремого провадження, не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.

Відтак, наявні підстави для відмови у відкритті провадження на підставі ст.315 ч.4 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 293, 315, 352-355 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31.01.2025.

Суддя В.О. Попова