Справа № 1326/3946/2012 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/3330/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Матяш С.І.

з участю представника прокуратури Бучка Р.В., представника позивача МОУ Ткачука В.В., представника позивача КЕВ м. Львова Улинець О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Львівської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Дубаса Віталія Васильовича на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року в складі судді Мартьянової С.М. в справі за позовом Військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на житло та виселення без надання іншого житлового приміщення,-

встановив:

У березні 2008 року Військовий прокурор Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на житло та виселення без надання іншого житлового приміщення.

27.09.2024 представник відповідачки Бідула Г.Д. подала заяву про залишення позову без розгляду, у якій покликаючись на повідомлення сторони позивача про судові засідання та неявку тричі поспіль у судові засідання, просила залишити позов Військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова без розгляду.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року позов Військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на житло та виселення без надання іншого житлового приміщення - залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив керівник Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Дубас В.В., вважає, що така постановлена з порушенням норм процесуального права та всупереч практиці Верховного Суду у подібних справах, тому підлягає скасуванню.

Стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені жодним доказом.

Зокрема, в ухвалі суду немає жодного посилання на будь який конкретний факт чи доказ, не наведено жодної дати судового засідання у яке прокурор чи позивач не з`явився, за умови наявності у матеріалах справи належним чином врученої повістки або повідомлення про дату призначення справи до слухання.

Покликається на те, що у 2014 році провадження у справі було зупинено до вирішення справи № 465/5151/14 за позовом ОСОБА_1 до КЕВ м. Львова. Ухвалою суду від 12.10.2023 провадження у справі поновлено, однак відповідна ухвала до Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони не надходила, як і повідомлень про час і місце розгляду справи.

При цьому, з 2014 року адреса прокуратури не мінялася, тому твердження про те, що прокурор був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, не відповідають дійсності.

Зазначаючи про кількість отриманих від суду електронних документів та надісланих таких суду протягом останніх років, відтак твердження суду про неможливість встановити адресу прокуратури є голослівним, безпідставним та незаконним.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року, справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників прокуратури Бучка Р.В., позивача МОУ Ткачука В.В., позивача КЕВ м. Львова Улинець О.М. на підтримку доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа тривалий час перебуває в провадженні суду, позивач повідомлявся про день час та місце розгляду справи належним чином, однак повторно в судове засідання не з`явився, будь-яких заяви, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність на адресу суду не надходило.

Суд звернув увагу, що згідно із п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Військовий прокурор Львівського гарнізону повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, проте у судові засідання повторно не з`явився, заяву про розгляд справи з відсутності подано не було.

Обставини неявки у судові засідання позивача, якому було відомо про наявність цивільної справи за вищевказаним позовом в суді, призводять до затягування судового розгляду даної справи.

Враховуючи наведене, суд прийшов висновку, що позов Військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на житло та виселення без надання іншого житлового приміщення підлягає залишенню без розгляду, оскільки у суду відсутні передбачені процесуальним законом підстави для розгляду справи за відсутності позивача.

При цьому, суд зазначив, що залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду в силу ч. 2 ст. 257 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку неявки в судове засідання позивача є: повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання; повідомлення позивача про судове засідання належним чином; відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання; нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору; від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Аналогічний висновок неодноразово викладено у постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21, від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 та від 10 лютого 2022 року в справі №756/16448/18.

Отже, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Так, для правової кваліфікації та підстави залишення позову без розгляду значення мають два останні судові засідання.

Залишення заяви без розгляду є формою закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення рішення суду.

За правилами ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України участь особи, яка є стороною у цивільному процесі, в судових засіданнях особисто або через свого представника є процесуальним правом, а не обов`язком, цієї особи.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що два останні судові засідання у справі були призначені на 11:00 год 27 серпня 2024 року та 13:30 год 14 жовтня 2024 року.

Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини 7, частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Згідно довідок про доставку електронного документу судова повістка про виклик до суду у справі № 1326/3946/2012 в судове засідання призначене на 27.08.2024 була доставлена Військовому прокурору Львівського гарнізону та КЕВ м. Львова в їхні електронні кабінети (т. 3 а.с. 118-119).

Про судове засідання призначене на 14.10.2024 Військовому прокурору Львівського гарнізону та КЕВ м. Львова також були доставлені судові повістки про виклик до суду у справі № 1326/3946/2012 в їхні електронні кабінети (т. 3 а.с. 129-130).

Разом з цим, з автоматизованої системи документообігу апеляційного суду слідує, що електронний кабінет наявний у керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Дубаса Віталія Васильовича, однак останній не повідомлявся судом першої інстанції про розгляд справи.

При цьому, наказом Генерального прокурора « Про окремі питання забезпечення функціонування спеціалізованих прокуратур у сфері оборони (на правах окружних)» від 17.03.2023 № 75 затверджено перелік спеціалізованих прокуратур у сфері оборони (на правах окружних) та визнано таким, що втратив чинність, наказ Генерального прокурора від 02.03.2021 № 54 "Про окремі питання забезпечення початку роботи спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах окружних)".

Згідно цього наказу Львівська спеціалізована прокуратура у сфері оборони (на правах окружної) (з місцем розташування у місті Львові), реалізовує функції прокуратури відповідно до компетенції в межах територій, визначених додатком до цього наказу.

Таким чином, належним повідомленням прокурора у цій справі могло б вважатися повідомлення Львівську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони, зокрема в особі її керівника Дубаса Віталія Васильовича, однак такі у матеріалах справи відсутні.

Що стосується повідомлення Військвого прокурора Львівського гарнізону про судове засідання на 27.08.2024 шляхом направлення судової повістки на електронну адресу , колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів)

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Результат аналізу частини шостої статті 128, частини першої статті 130 ЦПК України дає підстави для висновку, що судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи лише у разі наявності у нього офіційної електронної адреси.

Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22).

Електронна адреса, на яку суд першої інстанції направив прокурору судову повістку-повідомлення про виклик в судове засідання, не містить доменне ім`я @mail.gov.ua, тобто сервісу електронної пошти Електронного суду, а тому не є офіційною.

Таким чином, висновок суду про належне повідомлення прокурора про час та місце проведення судових засідань в цій справі не підтверджується наявними у справі матеріалами.

В свою чергу, докази надіслання викликів до суду (повідомлень) для Міністерства оборони України, у тому числі в електронний кабінет, також відсутні в принципі.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 24 травня 2023 року у справі № 285/2961/21 дійшов висновку, що суд першої інстанції може розглянути справу по суті за відсутності позивача, який будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини своєї неявки та не подав заяву про розгляд справи без його участі, за сукупності таких умов: а) неявка позивача не перешкоджає вирішенню спору; б) таке вирішення, з урахуванням обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів і процесуальної поведінки сторін відповідатиме завданню цивільного судочинства та його основним засадам (принципам); в) відповідач не заперечує проти розгляду справи за відсутності позивача.

Поряд з цим, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив, з яких підстав неявка позивача перешкоджала вирішенню спору, з врахуванням тривалості розгляду цієї справи (понад 15 років) та зупинення розгляду такої до вирішення відповідної цивільної справи.

Не може залишатися поза увагою апеляційного суду і те, що попередньо ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду також була предметом апеляційного перегляду та скасована апеляційним судом (т. 3 а.с. 26-29).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 3 частини першої статті 43 ЦПК України).

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не забезпечив належної організації судового розгляду справи та порушив право сторони позивача на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, у зв`язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зазначені вище порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, для продовження розгляду, а відповідні висновки апеляційного суду з цього приводу обов`язковими для врахування місцевим судом у подальшому розгляді справи.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу керівника Львівської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Дубаса Віталія Васильовича - задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 29 січня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк