Провадження №: 2-др/752/1/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

13 січня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «Поряд.ок. Управління та експлуатація нерухомості» до ОСОБА_1 про стягненя заборгованості з оплати житлових додаткових послуг,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 серпня 2024 року позов Дочірнього підприємства «Поряд.ок.Управління та експлуатації нерухомості» до ОСОБА_1 про стягненя заборгованості з оплати житлових додаткових послуг задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Поряд.ок. Управління та експлуатація нерухомості» заборгованість у розмірі 11 144,12 грн. з оплати житлово-комунальних послуг, послуги управління по утриманню квартири та машиномісця підземного паркінгу, 116,05 грн. - інфляційне збільшення, 99,33 грн. - три відсотки річних, а також 3 028,00 грн. судового збору.

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява представника Дочірнього підприємства «Поряд.ок.Управління та експлуатація нерухомості» - адвоката Верхогляда Михайла Леонідовича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення суми витрат на правову допомогу.

В обгрунтування поданої заяви представник позивача послався на те, що під час ухвалення 06 серпня 2024 року рішення судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим представник позивача просив ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення суду прийнята до розгляду та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача письмових заперечень щодо заяви представника позивача не надходило.

Дослідивши заяву представника позивача, подані ним документи на підтвердження понесених судових витрат, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення питання щодо їх розподілу, суд виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача надано належним чином засвідчені копії таких документів:

- договор про надання професійної правничої (правової) допомоги № 250123 від 25 січня 2023 року, укладеного між адвокатом Верхоглядом М.Л. та Дочірнім підприємством «Поряд.ок. Управління та експлуатація нерухомості»;

- акту прийому- передачі послуг № 8/05 від 25 січня 2023 року за договором № 250123 від 25 січня 2023 року;

- платіжної іструкції №2597 від 20 травня 2024 року про те, що Дочірнім підприємством «Поряд.ок. Управління та експлуатація нерухомості» 20 травня 2024 року сплачено кошти в розмірі 10 000,00 грн.

З наданих представником позивача доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу вбачається таке.

25 січня 2023 року року між Адвокатом Верхоглядом М.Л. та Дочірнім підприємством «Поряд.ок. Управління та експлуатація нерухомості» укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 250123.

В акті прийому-передачі послуг № 8/05 від 20 травня 2024 року за договором № 250123 від 25 січня 2023 року сторони підтвердили, що адвокат Верхогляд М.Л. надав Дочірньому підприємству «Поряд.ок.Управління та експлуатація нерухомості». наступні послуги:

- проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення з наданими клієнтом документами, надання консультації в рамках зустрічі щодо вирішення данної справи, узгодження правової позиції, відшкодування витрат на виїзну консультацію до ДП «Поряд.ок. УЕН» (в тому числі транспортні витрати), витрати на телекомунікаційний зв`язок, тощо - 2 500,00 грн. (1 год.*2 500,00 грн.)

- складання позовної заяви про стягнення заборгованості, формування пакету документів та подача до суду позовної заяви з додатками (у кількості 2 прим. Для суду та відповідача), відправлення рекомендованим листом через відділення АТ «Укрпошта» позовної заяви на ім`я суду у 2 прим. (в т.ч. оформлення конверту), копіювання та/або друк копій документів формату А4 (у тому числі двосторонній друк) необхідних документів для позовної заяви, включаючи гонорар успіху адвоката ( в тому числі за характер складності справи) - 7 500,00 грн (3 год*2 500,00 грн.).

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для стягнення на користь позивача з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., суд виходить з такого.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства»).

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про відшкодування судових витрат у сумі 10000 грн, суд враховуючи, обсяг реально виконаних адвокатом робіт, категорію справи, ціну позову, значення справи для сторін, відсутність публічного інтересу до справи, вважаю можливим стягнути витрати на правову допомогу з відповідача на користь позивача в розмірі 5000 грн., що відповідатиме критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.

Таким чином, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 235, 258, 259, 263-265, 268, 270, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника Дочірнього підприємства «Поряд.ок. Управління та експлуатація нерухомості» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «Поряд.ок. Управління та експлуатація нерухомості» до ОСОБА_1 про стягненя заборгованості з оплати житлових додаткових послуг - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дочірнього підприємства «Поряд.ок. Управління та експлуатація нерухомості, (, адреса: 01033, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 59) понесені ним витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Митрофанова