Справа № 135/1530/24
Провадження № 2/135/78/25
23.01.2025 Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ТОВ «Він Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.04.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 758956.
12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Він Фінанс» укладено Договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.
21.08.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Він Фінанс» укладено додаткову угоду №24 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №24 від 21.08.2019, відповідно до умов якої право грошової вимоги за кредитним договором № 758956 від 01.04.2019, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Він Фінанс».
Відповідно до Реєстру прав вимоги №24 до Договору факторингу №1 ТОВ «Він Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №758956.
ТОВ «Він Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 820 грн., з яких: 3 850 грн. сума основного боргу; 7 000 грн. сума боргу за процентами; 8 694 грн сума боргу за простроченими процентами;. 3 276 грн - сума боргу за штрафами.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Він Фінанс» за кредитним договором №758956 в розмірі 22 820 грн., яку позивач просив стягнути із відповідача та стягнути судові витрати. Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача суму інфляційних втрат в розмірі 10 279,65 грн та суму 3% річних в розмірі 2 052,13 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі та у разі неявки в судове засідання відповідача провести заочний розгляду справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_1 повідомлялася про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання, однак в судове засідання не з`явилася. Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направила. Відзиву на позов суду не подала.
За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 01.04.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №758956, за умовами якого Товариство надає позичальнику ОСОБА_1 кредит на суму 7 000 грн строком на 30 днів, із зниженою процентною ставкою, яка становить 0,90 % згідно п.п.1.1, 1.2, 1.3.1 цього Договору.
У Графіку платежів до кредитного договору №758956 визначено графік та розмір місячного платежу за кредитом, згідно якого позичальник зобов`язаний сплатити місячний платіж на погашення кредиту, що складається з погашення суми кредиту та суми нарахованих процентів за користування кредитом.
Згідно з пунктами 1.1. і 1.5. кредитного договору №758956 від 01.04.2019 Товариство надало позичальнику кредит, шляхом перерахування на банківський поточний рахунок відповідача кредитних коштів в сумі 7 000 грн. Дана обставина не заперечується відповідачем.
Проте, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконала, не сплачувала кошти на погашення тіла кредиту і відсотків за користування кредитом згідно кредитного договору.
В зв`язку з цим, станом на 21.08.2019 (дата передачі права вимоги за договором факторингу №1) у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед Товариством за Договором кредиту №758956 від 01.04.2019.
12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Він Фінанс» укладено Договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.
21.08.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Він Фінанс» укладено додаткову угоду №24 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №24 від 21.08.2019, відповідно до умов якої право грошової вимоги за кредитним договором № 758956 від 01.04.2019, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Він Фінанс».
Згідно п.2.1. Договору факторингу Права Вимоги, які ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «Він Фінанс» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед ТОВ «Авентус Україна» та визначені у відповідному Реєстрі прав вимоги. Згідно з п.4.1. Договору право вимоги переходить від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Він Фінанс» в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Встановлено, що ТОВ «Він Фінанс» має право вимоги до ОСОБА_1 на підставі укладеного договору факторингу №1 від 12.04.2018 та додаткової угоди до договору факторингу.
Зважаючи на відсутність заперечень відповідача, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором в розмірі 3 850 грн.
Щодо стягнення заборгованості по процентам в сумі 7000 грн та по простроченим процентам в розмірі 8 694 грн, то дані вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 1 890 грн з таких підстав.
Пунктом 1.2 кредитного договору було передбачено, що строк кредиту складає 30 днів. Пунктом 1.3.1 договору кредиту передбачено, що знижена процентна ставка становить 0,90 % в день.
Відтак, судом встановлено, що згідно умов кредитного договору розмір процентів за 30 днів користування кредитом становить 1 890 грн. (7000 грн x 0,9 % = 63 x 30 днів = 1890 грн).
Саме такий розмір заборгованості за 30 днів користування кредитом відповідає Додатку №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.04.2019. При цьому в Додатку №1 також вказано, що загальна вартість кредиту становить 8 890 грн (7000 грн сума кредиту та 1890 грн сума процентів).
Саме сума у розмірі 1 890 грн. заборгованості по процентах за 30 днів користування кредитом підлягає стягненню з відповідача, так як підтверджена наданими позивачем доказами, а саме: копією кредитного договору та графіком платежів.
При цьому позивачем не доведено, що відповідач ініціював продовження строку користування позикою, ініціював зміну дати погашення позикою, відповідно до пункту 1.6 встановлених умов договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту.
Тому суд вважає, що наявності заборгованості за відсотками саме у розмірі 8694 грн позивачем не доведено в повній мірі, оскільки не доведено що між сторонами було узгоджено продовження тридцяти денного строку кредиту.
Пунктом 4.5 договору кредиту передбачено нарахування штрафу за порушення клієнтом свого зобов`язання, який не може перевищувати 3500 грн.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18).
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по даній справі.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
Тому, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково відповідно до розрахунку заборгованості по відсотках, проведеної судом, зважаючи на вказаний позивачем індекс інфляції за відповідний період.
Відтак, суд вважає доведеним розмір заборгованості за договором кредиту в сумі 9016 грн, що складається із 3850 грн. основної суми боргу, 1890 грн заборгованості за процентами, 3276 грн заборгованості за штрафами.
Відтак, інфляційні втрати за період з грудня 2021 року по жовтень 2024 року підлягають обрахуванню із суми боргу 9016 грн, та становлять 4061,41 грн (9016 х 1,45046652 9016 = 4061,41).
Три проценти річних від суми заборгованості 9016 грн за вказаний період становитиме 811,44 грн.
Враховуючи викладене з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 888,85 грн (3 850 грн. - сума основного боргу; 1 890 грн. - сума заборгованості за процентами; 3 276 грн сума боргу за штрафами; 4 061,41 грн сума інфляційних втрат; 811,44 грн сума 3% річних).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем сплачено судовий збір 2422,4 грн та понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн, розмір яких належно підтверджений договором про правову допомогу та актом виконаних робіт.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі мають бути присуджені позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач пред`явив позов на загальну суму 35 151,78 грн. Позов задоволено на 13 888,85 грн. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 2932,67 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» 2932,67 грн судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя