_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/4012/25
Провадження № 2-о/947/156/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, суд -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересована особа ОСОБА_2 , в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , строком на один рік, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 року вказану цивільну справу передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.01.2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ст.350-5 ЦПК України - справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Вказану цивільну справу було призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.01.2025 року на 15 30 годин.

До судового засідання заявник - ОСОБА_1 з`явилась, підтримала доводи заяви та просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є достатніми для розгляду заяви по суті за відсутності заінтересованої особи, у зв`язку з обмеженим строком розгляду вказаної заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши заявницю та свідка дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області Мальованого Є.О., з`ясувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом однією родиною зі своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , в квартирі родичів, які знаходяться за кордоном. Місцем реєстрації заявниці ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , де наразі ніхто не мешкає.

Заявниця вказує, що під час спільного проживання з сином ОСОБА_2 , останній постійно висловлюється на її адресу грубою нецензурною лайкою, виносить з квартири її майно, постійно кричить, погрожує фізичною розправою, перебуваючи в стані наркотичного та алкогольного сп`яніння погрожував ножем, вона зазнає постійного психологічного та фізичного тиску з боку ОСОБА_2 , оскільки його поведінка є агресивною та непередбаченою, вона викликала поліцію, яка фіксувала вказані обставини. Тобто, ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру.

Із заяви вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а саме:

- постановою судді Київського районного суду м.Одеси від 22.04.2024 року за протоколом серії ВАД № 104936 від 09.04.2024 року, складеним інспектором ДОП СП ВП№4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, на підставі якої піддано його адміністративному стягненню у вигляді громадських робіт на строк п`ятдесят годин.

- постановою судді Київського районного суду м.Одеси від 01.05.2024 року за матеріалами (протокол ВАД № 104937/, які надійшли ВП№4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.173-2 КУпАП та якому оголошено усне зауваження.

- постановою судді Київського районного суду м.Одеси від 07.11.2024 року за протоколом серії ВАД № 172831 від 10.10.2024 року, складеним інспектором ДОП СП ВП№4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, на підставі якої піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 грн.

Крім того, допитаний у якості свідка дільничний офіцер поліції сектору превенції ВП № 4 ОСОБА_3 пояснив, що знаю сім`ю ОСОБА_4 на протязі останніх 1,5 років, оскільки заявниця систематично звертається до служби 102 з приводу здійснення домашнього насильства з боку її синів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , останні провини не визнають або вказують, що між ними та матір`ю така форма спілкування та обіцяють виправити поведінку. Також, пояснив, що безпосередньо після скарги заявниці був присутній у квартирі, де ОСОБА_2 будучі в нетверезому стані нецензурно лаятися та погрожувати матері, тобто свідок підтвердив факти систематичного домашнього насильства, про що складалися неодноразові протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Із вищевказаного вбачається, що ОСОБА_2 будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_1 , належних висновків не зробив та знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , продовжує вчиняти відносно своєї матері ОСОБА_1 психологічне насильство, що виразилося у нецензурних висловлюваннях, словесних образ на адресу потерпілої, приниженні та погрозах фізичної розправи, створює нестерпні умови проживання, внаслідок чого остання змушена була звернутись до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі за текстом - Закон).

Відповідно до п. 3 ст. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 вказаної статті, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. 2, 7 ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та ін.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ч.2 ст.350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Згідно із ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 09 березня 2023 року у справі №711/3693/22 зазначено, що: «…обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків.

Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону.

Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками…».

У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №127/9600/22 вказано, що: «…обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях…».

У постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №161/16344/20 зазначено про те, що систематичність визначається виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними.

Враховуючи наведене і те, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, котра потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є підстави для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_5 на достатній на переконання суду шестимісячний строк із покладенням на нього обов`язків, які пропонуються заявником,

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Враховуючи вищевказане та на підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст.5, 12, 76-83, 259, 263-265, 293, 350-1 - 350 -8, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , і встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов`язки:

-заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису протягом шести місяців.

В решті вимог заяву залишити без задоволення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису допустити до негайного виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису в частині судового збору, віднести на рахунок держави.

Повідомити Відділ поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та Київську районну державну адміністрацію Одеської міської ради для взяття кривдника на профілактичний облік.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення складено та підписано 30.01.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко