ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 694/1536/24
Провадження № 22-ц/821/159/25
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Новікова О.М.

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»

відповідач: ОСОБА_1

представник відповідача: Ходіна Надія Володимирівна

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що 03.04.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1182-5231. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» взяло на себе зобов`язання надати відповідачеві кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 10100,00 гривень; строк кредитування - 300 днів; базовий період* - 18 днів; знижена відсоткова ставка 2,50 % в день; стандартна відсоткова ставка 3,00 % в день.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобов`язання по договору не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 03.04.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить : 100091,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 10100,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 89991,00 гривень.

Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 49591,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 50500,00 гривень.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 10100,00 гривень; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 40400,00 гривень, що разом становить 50500,00 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором №1182-5231 від 03.04.2024 у розмірі 50500,00 гривень, з яких прострочена заборгованість за кредитом 10100,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 40400,00 гривень.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що доказів того, що ОСОБА_1 сплатила заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано,також не надано спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Відтак, розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У листопадіі 2024 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, постановленого з порушенням норм матеріального права, неповного з`ясування фактичних обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю..

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів. Проте, суд першої інстанції не надав належної оцінки відсутності доказів перерахування кредитних коштів на картку відповідача. Вказує, що у справі відсутній сам договір №4010 від 02.12.2019 року, який зазначено у довідці АТ КБ «Приватбанк», як підставу для проведення платіжної операції. Зазначає, що при вирішенні судового рішення, суд першої інстанції не керувався Законом України «Про захист прав споживачів» та не звернув увагу, що розмір відсотків за кредитним договором є значно завищеним у співвідношенні до розміру тіла кредиту. Стверджує, що у кредитному договорі зазначені нечіткі положення стосовно строку повернення кредиту. Так, у самому договорі міститься 2 дати погашення кредиту 18 днів та 300 днів. Зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У грудні ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення - без змін. Вказує, що позивачем до позовної заяви на підтвердження перерахування грошових коштів відповідачу надавався лист (довідка) АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay та довідка про перерахування суми кредиту №1182-5231 від 03.04.2023р., які підтверджують перерахування грошових коштів ОСОБА_1 . Перерахування відповідачу суми кредиту за кредитним договором АТ КБ «Приватбанк», а не безпосередньо ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було обумовлено наявністю укладеного між ними 02 грудня 2019 року договору № 4010 про надання послуг в системі LiqPay.

Вказує, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак, і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, товариство здійснює лише нарахування по процентам (згідно п. 4.6 та п. 10.1 Договору) за користування кредитом в строк договору (згідно п. 4.8 Договору), що погоджений між сторонами. Стверджує, що вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 10561 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів та ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

28 листопада 2024 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 листопада 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Новіков О.М., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи про її розгляд.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з інших видів кредитування, отримало Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ІК №116 від 01.08.2013, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

03.04.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1168-3420. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» взяло на себе зобов`язання надати відповідачеві кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 10100,00 гривень; строк кредитування - 300 днів; базовий період* - 18 днів; знижена відсоткова ставка 2,50 % в день; стандартна відсоткова ставка 3,00 % в день.

Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А9198 для підписання кредитного договору №1182-5231 від 03.04.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач використав кредитні кошти, однак, умов договору не виконав і не погасив борг.

Заборгованість, станом на 03.04.2024 року Відповідача за Кредитним договором становить: 100091,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 10100,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 89991,00 гривень.

Разом з тим, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у сумі 49591,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 50500,00 гривень.

Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просив суд у цьому позові стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме; прострочену заборгованість за кредитом 10100,00 гривень; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 40400,00 гривень, що разом становить 50500,00 гривень.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі №732/670/19.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи вказані вище обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Так, суд першої інстанції вірно вказав, що підписуючи кредитний договір, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення, а також вказані проценти за користування кредитом, відповідач погодився із вказаними умовами договору та розмірами процентних ставок за користування кредитними коштами, які застосовуються у різні періоди користування кредитом, тому зобов`язаний його (Договір) виконувати в повному обсязі. Жодних порушень нарахувань чи неправильності вказаного розміру заборгованості щодо нарахованих процентів за користування кредитом, судом не встановлено. Зі змісту розрахунку позивача по процентах за наданим кредитом, позивач не перевищував встановлені Договором ставки по процентах за наданим кредитом. Так само, нарахування процентів позивачем проведено виключно в межах обумовленого строку кредитування.

Доказів того, що ОСОБА_1 сплатила заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Відтак, розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів є не обгрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки про перерахування суми кредиту №1182-5231 від 03.04.2023, видача коштів за кредитним договором №1182/5231 від 03.04.2023 року здійснювалась за допомогою системи LiqPay, платіж 2, дата 03.04.2023, № платіжної картки НОМЕР_1 , сума 10100,00грн. Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк», за підписом ОСОБА_4 11.04.2024, повідомлено ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 по платежам, в тому числі, платіж 2, канал LiqPay, дата видачі 03.04.2023, сума 10100,00, номер договору 1182-5231, номер картки НОМЕР_1 . А отже, позивач надав належні та допустимі докази отримання позичальником кредитних коштів в сумі 10100,00грн.

Оскільки, відповідачкою не надано суду першої інстанції належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідачка не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не керувався Законом України «Про захист прав споживачів» та не звернув увагу, що розмір відсотків за кредитним договором є значно завищеним у співвідношенні до розміру тіла кредиту, є помилковими. Оскільки, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України умовами кредитного договору. У постанові Великої Палати ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 вказано, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитом проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Колегія суддів доходить висновку, що відповідно до пунктів 4.3, 4.6 та 4.9 кредитного договору позивач обґрунтовано нараховував проценти в межах строку, визначеного п. 4.8 кредитного договору, що відображено у розрахунку заборгованості, та не суперечить встановленим обмеженням, передбаченим ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак, дана норма стосується щодо вимог про нарахування пені, яку позивач не нараховував.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення позивачем статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є помилковими, оскільки відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуючий: О.М. Новіков

Судді : О.В. Карпенко

Л.І. Василенко