КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/6921/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/804/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання правової (правничої) допомоги,

за апеляційною скаргою адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2024 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року, ухвалених під головуванням судді Мазура Ю.Ю.,-

встановив:

У березні 2021 року адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери»звернулось до суду із названим позовом.

Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери»просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість зі сплати гонорару за договором про надання правової (правничої) допомоги № 03-356 від 17 липня 2020 року в розмірі 350 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 липня 2020 року між адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до акту наданих позивачем надано послуги відповідачу в загальному розмірі 597 000 грн 00 коп.

У травні 2020 року між сторонами укладено договір найму (оренди) № 03-2, відповідно до якого у позивача виникають грошові зобов`язання перед ОСОБА_1 .

Протягом жовтня 2020 року по лютий 2021 року, адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери»заявляло відповідачу про припинення своїх зобов`язань за договором найму (оренди) № 03-2 шляхом взаємозаліку, надсилаючи на адресу ОСОБА_1 заяви про припинення зобов`язання шляхом взаємозаліку.

Оскільки ОСОБА_1 не сплачено заборгованість за договором про надання правової (правничої) допомоги, адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» просить стягнути із відповідача 350 000 грн 00 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2024 року у задоволенні названого позову відмовлено.

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про стягнення із адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» витрат на правничу допомогу у розмірі 33 000 грн 00 коп.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року у задоволенні названої заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» просить рішення суду від 21 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 20 травня 2024 року скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду законне та обґрунтоване, а твердження про порушення судом норм матеріального та процесуального права безпідставні.

В судовому засіданні представник адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила відмовити у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Представник ОСОБА_1 підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила відмовити у задоволені апеляційної скарги на рішення суду від 21 лютого 2024 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із безпідставності позовних вимог адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів на підтвердження розміру понесених витрат, передбачених ч. 3 ст. 141 ЦПК України.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції необґрунтованими.

Встановлено, що 17 липня 2017 року між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 03-356.

Відповідно доп. 1.1. договору сторони погодили, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання відповідно до чинного законодавстваУкраїни, приймає на себе зобов`язання в якості правової (правничої) допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права в законні інтереси клієнта, надавати інші види правової допомоги в обсязі та на умовах, встановлених таким договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги.

30 травня 2020 року між сторонами укладено договір найму (оренди) № 03-2, за яким у адвокатського об'єднання «Гапоненко Роман і партнери» виникли грошові зобов'язання перед ОСОБА_1

29 вересня 2020 року на адресу ОСОБА_1 надійшов лист від позивача щодо наявності заборгованості за договором про надання правової (правничої) допомоги № 03-356 у розмірі 597 000 грн 00 коп. Адвокатське об'єднання «Гапоненко Роман і партнери» 18 вересня 2020 року відступило ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» право вимоги у розмірі 200 000 грн 00 коп. на підставі договору № 14.

05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 на адресу позивача надіслала заперечення на повідомлення про відступлення вимоги та заяву про невизнання заборгованості.

Листом від 12 жовтня 2020 року за № 06-409 адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» направило на адресу ОСОБА_1 копію акту наданих послуг № 61 від 31 липня 2020 року. Загальна сума наданих послуг становить 597 000 грн 00 коп.

В акті № 61 від 31 липня 2020 року про надання правничої допомоги зазначено: гонорар за надання правової допомоги, захист інтересів клієнта на розпорядження власним майном - 70 годин, 105 000 грн 00 коп.; гонорар за надання правової допомоги, представлення інтересів клієнта в органах поліції - 48 годин, 72 000 грн 00 коп.; гонорар за надання правової допомоги, підготовка і подання скарг на незаконні дії поліції - 32 години, 48 000 грн 00 коп.; гонорар за надання правової допомоги, підготовка і подання вимоги про нікчемність договору оренди - 12 годин, 18 000 грн 00 коп.; захист інтересів клієнта на розпорядження власною квартирою АДРЕСА_1 від третіх осіб - 60 годин, 90 000 грн 00 коп.; допомога клієнту щодо установки сигналізації - 10 годин, 15 000 грн 00 коп.; вартість обладнання сигналізації та робота спеціалістів щодо установки сигналізації - 1 шт., 11 000 грн 00 коп.; допомога клієнту щодо установки двох замків - 10 годин, 15 000 грн 00 коп.; вартість замків та робота спеціалістів щодо установки замків - 1 шт., 3 000 грн 00 коп.; захист інтересів адвоката працівниками охорони від нападу третіх осіб - 1 шт., 220 000 грн 00 коп.

Обгрунтовуючи поданий позов, адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» зазначило, що підписуючи договір про надання правничої допомоги ОСОБА_1 погодилась з його умовами та розміром гонорару. Оскільки відповідачем не виконано належним чином умови договору, позивач просив стягнути на його користь заборгованість зі сплати гонорару за договором про надання правової (правничої) допомоги № 03-356 від 17 липня 2020 року.

Враховуючи укладений між сторонами договір оренди та наявність грошових зобов`язань позивача перед ОСОБА_1 , адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» просило стягнути із відповідача заборгованості у розмірі 350 000 грн 00 коп.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що за п. 2.2.12 договору про надання правової (правничої) допомоги № 03-056 від 17 липня 2020 року клієнт підписує акт наданих послуг (правової допомоги) протягом двох робочих днів з моменту отримання або протягом цього ж строку направляє адвокатському об`єднанню поштою (рекомендованим листом) свої мотивовані заперечення.

До матеріалів справи долучено копію акту наданих послуг ОСОБА_1 від 31 липня 2020 року за № 61. На вказаному акті відсутній підпис відповідача.

У ч. 4 ст. 882 ЦК України вказано, що передача робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї зі сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується іншою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у тому випадку, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими.

Враховуючи, що акт наданих послуг № 61 від 31 липня 2020 року не підписаний ОСОБА_1., відтак, вказаний акт не може стати підставою для стягнення на користь адвокатського об'єднання «Гапоненко Роман і партнери» заборгованості за договором про надання правничої допомоги.

Згідно до п. 10.2 договору, для належного виконання сторонами пункту 10.1. цього Договору останні зобов`язалися використовувати наступні адреси електронної пошти: адвокатське об`єднання: ІНФОРМАЦІЯ_1 , клієнт: ІНФОРМАЦІЯ_2

Так, акт № НОМЕР_1 не було направлено позивачем на електронну адресу ОСОБА_1 , вказану у договорі про надання правничої допомоги.

Відтак, відповідач не була належним чином повідомлена у спосіб, передбачений п. 10.2договору, про складання та направлення на її адресу акту наданих послуг.

Судом встановлено, що направляючи на адресу позивача заперечення на акт № 61, ОСОБА_1 зазначила, що зазначені послуги відповідач не замовляла та не отримувала.

Оскільки ОСОБА_1 не підписано акт № 61, не погоджено перелік зазначених послуг, їх вартість, відтак, вони не можуть вважатись наданими адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» та прийнятими відповідачем.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості зі сплати гонорару за договором про надання правової (правничої) допомоги № 03-356 від 17 липня 2020 року в розмірі 350 000 грн 00 коп.

Так, в березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про стягнення із адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» витрати на правничу допомогу у розмірі 33 000 грн 00 коп.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року у задоволенні названої заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати коштів в розмірі 33 000 грн 00 коп. за отримані юридичні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції встановивши відсутність доказів на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу дійшов до помилкового висновку щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі № 820/479/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, «Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію: договору про надання правничої допомоги від 08 червня 2021 року; акту наданих послуг № 1 від 26 лютого 2024 року.

В акті наданих послуг від 26 лютого 2024 року зазначено:

- аналіз позовної заяви, аналіз судової практики, підготовка процесуальних документів - 20 000 грн 00 коп.;

- представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 21 лютого 2024 року - 2 500 грн 00 коп;

- надання правничої допомоги щодо представництва інтересів клієнта, підготовка та прибуття у судові засідання - 10 500 грн 00 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Так, з урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, колегія суддів вважає, що зазначені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 33 000 грн 00 коп. є не достатньо обґрунтованими.

Відтак, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що на користь ОСОБА_1 із адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 20 травня 2024 року постановлена з неповним з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 21 лютого 2024 року,ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 376, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2024 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду задовольнити частково.

Стягнути з адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 31 січня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник