Справа № 707/3247/24
30 січня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Ігнатенко Т.В.,
секретар судових засідань Яковенко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кірілова Юлія Володимирівна, до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
11 листопада 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кірілова Ю.В., через систему «Електронний суд», звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти в сумі 300 000 гривень 00 копійок та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3000 гривень 00 копійок.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 червня 2024 року між ОСОБА_2 та позивачем був укладений договір позики, який оформлений розпискою, за якою позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 300 000 гривень 00 копійок в строк до 26 липня 2024 року. В зазначений строк кошти повернуті не були, на неодноразові звернення позивача з приводу повернення коштів, відповідач просив почекати декілька днів, однак жодних дій для повернення суми боргу хоча б частково не вживав. На день звернення до суду ОСОБА_2 грошові кошти не повернув.
У зв`язку з тим, що відповідач, незважаючи на встановлений та погоджений порядок і умови повернення грошових коштів уникає від виконання зобов`язання, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2024 року цивільну справу за вказаним позовом передано за територіальної підсудністю на розгляд до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.
05 грудня 2024 року цивільна справа за вказаним позовом надійшла до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана для розгляду по суті судді Ігнатенко Т.В.
Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кірілова Ю.В., залишено без руху та позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.
У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.
09 грудня 2024 року ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відповідачу встановлено строк для поданні до суду відзиву на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кірілова Ю.В. у судове засідання не з`явилися, остання у заяві на виконання вимог ухвали суду про залишення позовну без руху просила, зокрема розгляд даної справи проводити у відсутність позивача та його представника, проти винесення заочного рішення у справі не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем його проживання. Відзиву на позовну заяву та заперечень до суду не направив.
З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, врахувавши позицію представника позивача, яка викладена у його заяві про розгляд справи без його участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 26 червня 2024 року ОСОБА_2 в м. Суми складена та підписана розписка (а.с.12).
У вказаній розписці зазначено: «Я, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ID карта № НОМЕР_1 , виданий 5926 від 19.12.2023, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Одержав в борг 26.06.2024 року грошові кошти в сумі 300 000 грн триста тисяч гривень від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ID карта НОМЕР_3 , виданий 5920 від 20.04.2018 року, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 . Зобов`язуюсь повернути отримані гроші в повному обсязі своєчасно до 26.07.2024 року, у разі недотримання цього зобов`язуюсь виплатити пеню в розмірі 10% від запозиченої суми за кожен місяць прострочення виплати. Передані грошові кошти за цією розпискою мають статус позики згідно чинного законодавства України. Розписка написана мною власноруч без тиску на мене» (а.с.12).
Вищевказана розписка містить у собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.
Згідно ч.2 ст.1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості.
Вказана особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст.640 ЦК України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.
Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.
Відповідно до ч.2 ст.360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Згідно ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Відповідно до ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Аналізуючи вищевказаному норму чинного ЦК України, суд вважає, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.
Зазначені висновки суду у повній мірі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 25 березня 2019 року у справі №183/2689/17 та від 23 вересня 2019 року у справі №385/850/16-ц.
Під час судового розгляду встановлено, що оригінал розписки від 26 червня 2024 року, яка складена відповідачем ОСОБА_2 , перебуває у позивача ОСОБА_1 та не повернутий відповідачу ОСОБА_2 .
Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Однак, будь-яких доказів виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за розпискою від 26 червня 2024 року та повернення, в тому числі частково, позивачу ОСОБА_1 суми позики у визначений розпискою строк, тобто до 26 липня 2024 року, або після його закінчення, матеріали справи не містять та відповідачем ОСОБА_2 не надано.
Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 3000 гривень 00 копійок.
На підставі наведеного, керуючись ст.4, 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 289, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кірілова Юлія Володимирівна, до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , заборгованість за розпискою від 26 червня 2024 року у сумі 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, а всього 303 000 (триста три тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий: Т.В. Ігнатенко