ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/1505/23 Номер провадження 22-ц/814/380/25Головуючий у 1-й інстанції Романенко О.О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Нескородь Віталія Миколайовича, на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2024 року

у справі за позовом Решетилівської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про компенсацію грошових коштів у зв`язку із упущеною вигодою

УСТАНОВИВ:

28.11.2023 Решетилівська міська рада Полтавської області в особі уповноваженого представника звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Решетилівської міської ради завдані збитки від неодержаних доходів у розмірі 9 113,98 грн, збитки від інфляції у розмірі 3 293,77 грн, 3% річних у розмірі 546,78 грн, а також понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням сорокової позачергової сесії сьомого скликання Решетилівської міської ради 1176-40-VII від 16.10.2020 посвідчено за Решетилівською міською радою право комунальної власності, в тому числі, на земельну ділянку кадастровий номер :00:008:0135 загальною площею 1,5 га, для ведення особистого селянського господарства. На підставі даного рішення 19.10.2020 за територіальною громадою в особі Решетилівської міської ради було зареєстровано право власності на зазначену вище ділянку.

Проте, 26.05.2021 на підставі підробленого рішення Решетилівської міської ради право власності на дану земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, у серпні 2021 року Решетилівська міська рада звернулася до суду із відповідним позовом.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.12.2022 у справі № 546/764/21, яке набрало законної сили 08.05.2023, позов Решетилівської міської ради було задоволено, а саме: скасовано рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 та припинено право власності останнього на земельну ділянку, а також визнано за територіальною громадою в особі Решетилівської міської ради право комунальної власності на вказану земельну ділянку.

На підставі зазначеного рішення суду за Решетилівською міською радою 08.06.2023 було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

Позивач вказував, що у даному випадку позивачу завдано збитків від неодержаних доходів (утрачена вигода), оскільки, зареєструвавши право приватної власності на земельну ділянку, ОСОБА_1 позбавив позивача можливості скористатися своїм законним правом, як власника землі, на отримання доходів у вигляді орендної плати у зв`язку із незаконним перебуванням даної земельної ділянки у його власності у період з 26.05.2021 по 08.06.2023.

08.08.2023 Решетилівською міською радою подано відповідну заяву про визначення розміру завданого збитку до постійно діючої при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

22.09.2023 відбулося засідання комісії та складено Акт № 1 з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, згідно з яким та Додатком № 1 «Розрахунок розміру збитків» до нього визначено розмір збитків у загальній сумі 9 113, 98 грн, а також встановлено термін для сплати завданих збитків протягом одного місяця від дати затвердження даного акту.

28.09.2023 рішенням Виконавчого комітету Решетилівської міської ради № 209 затверджено вказаний Акт № 1 від 22.09.2023.

У порядку досудового врегулювання спору, 05.10.2023 на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення № 01-35/4480 щодо добровільної сплати визначеного комісією розміру збитків, отримавши який 19.10.2023, ОСОБА_1 у встановлений 10-ти денний термін з дня отримання листа збитки добровільно не відшкодував, а навпаки у відповіді від 17.11.2023 повідомив про свою незгоду із наявністю для цього підстав. У зв`язку з цим Решетилівська міська рада звернулась до суду із вказаним позовом про стягнення 9 113,98 грн збитків та нарахованих на цю суму компенсаційних виплат на підставі ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання за період з 01.06.2021 по 31.05.2023, а саме: індекс інфляції у сумі 3 293,00 грн, та 3 % річних у сумі 546,78 грн.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2024 року позов Решетилівської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про компенсацію грошових коштів у зв`язку із упущеною вигодою задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Решетилівської міської ради Полтавської області завдані збитки від неодержаних доходів у загальному розмірі 12 954,53 грн, що складається із: завданих збитків від неодержаних доходів (упущена вигода) у розмірі 9 113,98 грн; інфляційні втрати у розмірі 3 293,77 грн; 3% річних у розмірі 546,78 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Решетилівської міської ради Полтавської області в рахунок відшкодування понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт незаконного заволодіння відповідачем земельною ділянкою з кадастровим номером :00:008:0135 з 01.06.2021 встановлений судовим рішенням від 19.12.2022 у справі № 546/764/21, яке набрало законної сили, що має преюдиційний характер. Зареєструвавши право приватної власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 позбавив позивача можливості скористатися своїм законним правом, як власника землі, на отримання доходів у вигляді орендної плати, у зв`язку із незаконним перебуванням даної земельної ділянки у власності відповідача у період з 26.05.2021 по 08.06.2023.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку через свого представника адвоката Нескородя В.М.

В апеляційній скарзі просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте незаконно, без повного дослідження матеріалів справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню у повному обсязі з наступних підстав.

Вказував, що він звернувся до Решетилівської міської ради із заявою про виділення йому у власність земельної ділянки на території Решетилівського району Полтавської області. В подальшому, після неодноразових звернень до посадових осіб Решетилівської міськради, йому було видано рішення Решетилівської ради від 27 січня 2021 року № 147-VІІІ про передачу у власність земельну ділянку загальною площею 1,5000 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер: :00:008:0135, право власності на яку він у подальшому зареєстрував. Рішенням суду від 19.12.2022 у справі № 546/764/21 вказана земельна ділянка була повернута у комунальну власність територіальної громади. Жодного факту підробки рішення міськради, на підставі якого за ним було зареєстроване право власності, зі сторони ОСОБА_1 , чи факту незаконного заволодіння ним землею не встановлено.

В межах порушеного за фактом зловживання посадовими особами відділу ГУ Держгеокадастру у Решетилівському районі своїм службовим становищем кримінального провадження № 0000119 від 25.03.2020, ОСОБА_1 не викликався та не визнаний підозрюваним.

Після надходження до нього претензії позивача про відшкодування збитків він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину і відомості про кримінальне правопорушення за його заявою були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді від 16.02.2024 № 554/2949/20, КП № 0000466 від 13.03.2024 за фактом шахрайських дій уповноважених осіб Решетилівської міської ради та ПП «Алан-зем».

Отже, жодних протиправних та винних дій щодо заволодіння ним земельною ділянкою він не вчиняв, жодного доказу протиправної поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, а також його вини не доведено.

28.10.2024, в межах встановленого апеляційним судом процесуального строку, до апеляційного суду від представника Решетилівської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначено, що підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 було рішення третьої позачергової сесії восьмого скликання Решетилівської міської ради Полтавської області від 27.01.2021 № 147-3-VIII, яким у дійсності ОСОБА_1 не передавалась у власність жодна земельна ділянка, що знайшло своє підтвердження у справі № 546/764/21, тобто, достеменно встановлено факт незаконного заволодіння ОСОБА_1 земельною ділянкою. Відсутність встановленого факту підробки рішення третьої позачергової сесії восьмого скликання Решетилівської міської ради Полтавської області від 27.01.2021 № 147-3-VIII, яке надалось ним для здійснення державної реєстрації за ним права власності на вказану земельну ділянку, не спростовує набуття ним вказаної земельної ділянки у власність у протиправний спосіб. Крім того, ОСОБА_1 звертався до Решетилівської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою, який затверджено не було, про що він був обізнаний, оскільки 02.12.2020 Решетилівська міська рада повідомляла його листом, що при дослідженні наданого ним проекту землеустрою були виявлені суттєві розбіжності із офіційними документами, які стали підставою для розробки даного проекту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2020 земельна ділянка з кадастровим номером :00:008:0135, площею 1,5 га, була зареєстрована на підставі рішення Решетилівської міської ради № 1176-40-VII від 16.10.2020 на праві комунальної власності за Територіальною громадою в особі Решетилівської міської ради. (а.с. 14 т. 1)

26.05.2021, на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Оржицької селищної ради Маньківської Г.О. № 58476309 від 01.06.2021 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис право приватної власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 (номер запису про право власності: 42254417). Підставою для державної реєстрації права власності зазначено: рішення органу місцевого самоврядування № 147-3VII від 27.10.2021, видавник Решетилівська міська рада (3 позачергова сесія 8 скликання). (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.07.2021, а.с. 15 т. 1)

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.12.2022 у справі № 546/764/21, що набрало законної сили 08.05.2023 (а.с. 33-36 т. 1), позов Решетилівської міської ради в особі голови Дядюнової Оксани Анатоліївни до ОСОБА_1 , третя особа - державний реєстратор Виконавчого комітету Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області Маньківська Ганна Олегівна, про скасування рішення державного реєстратора про право власності - задоволено у повному обсязі, а саме:

Визнано за територіальною громадою в особі Решетилівської міської ради право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:008:0135.

Припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:008:0135 та скасовано рішення про державну реєстрації прав і їх обтяжень від 01.06.2021, індексний номер 58476309, на земельну ділянку з кадастровим номером :00:008:0135.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Решетилівської міської ради судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3 405,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради, третя особа - державний реєстратор Виконавчого комітету Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області Маньківська Ганна Олегівна, про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

08.06.2023 на підставі вказаного рішення суду право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за на праві комунальної власності за Решетилівською міською радою. (Витяг з Державного реєстру речових прав від 21.07.2023, а.с. 16 т. 1)

Також, з матеріалів справи вбачається, що 08.08.2023 Решетилівська міська рада звернулась до Комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі- Комісія) із заявою від 08.08.2023 вих № 01-38/3486 про вчинення дій, передбачених Положенням про постійно діючу комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, щодо визначення та відшкодування Решетилівській міській раді збитків, завданих ОСОБА_1 за неодержані доходи у зв`язку із тимчасовим невикористанням земельної ділянки у період з 26.05.2021 по 08.06.2023. (а.с. 18 т. 1)

Листом від 15.09.2023 № 01-35/4111 виконавчого комітету Решетилівської міської ради ОСОБА_1 запрошено на засідання Комісії на 22.09.2023 10:00 год, який отримано останнім 26.09.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. (а.с. 19, 20 т. 1)

З копії протоколу постійно діючої комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 22.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 на засідання Комісії не з`явився, члени комісії проголосували за розрахунок розміру збитків. (а.с. 21 т. 1)

За результатом засідання складено Акт № 1 з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 22.09.2023 з Додатком № 1 до нього «Розрахунок розміру збитків». (а.с. 22-23 т. 1)

Вказаним Актом встановлено:

1)земельна ділянка, яку використовують, розташована: Полтавська область, Полтавський район, с. Потічок, кадастровий номер :00:008:0135.

2)Площа земельної ділянки, яка використовується: 15 000 кв.м.

3)Підстава використання земельної ділянки: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58476309 від 01.06.2021.

4)Період використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів: земельна ділянка використовувалася на підставі підроблених правовстановлюючих документів, які скасовані рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.12.2022 у справі № 546/764/21.

5) Нормативна грошова оцінка або вартість 1 кв.м становить: 2,64 грн за 1 кв.м.

6)Цільове призначення земельної ділянки: 01.03 для ведення особистого селянського господарства.

7)Розмір збитків, завданих власнику землі або землекористувачу складає: 9 113,98 грн неодержання доходів у зв`язку із тимчасовим невикористанням земельної ділянки за період 26.05.2021 по 08.06.2023.

8)Термін, що встановлений для сплати завданих збитків: один місяць від дати затвердження даного Акту з визначення та відшкодування збито власникам землі та землекористувачам.

Згідно з Додатком № 1 до Акту «Розрахунок розміру збитків», вбачається: нормативно грошова оцінка земельної ділянки: 39 626,24 грн; період нарахування збитків: з 01.06.2021 по 31.05.2023 23 місяці; відсотковий розмір орендної плати, у разі передачі даної земельної ділянки в оренду: 12% від НГО; розрахунок:

39 626,24 грн х 12%/100 = 4 755,14 грн (розмір орендної плати за рік)

4 755,14 / 12 місяців = 396,26 грн (розмір орендної плати за місяць)

396,26 х 23 місяці = 9 113,98 грн (орієнтовний розмір збитків).

Рішенням виконавчого комітету Решетилівської міської ради № 209 від 28.09.2023 затверджено вказаний Акт №1 з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 22.09.2023. (а.с. 22 т. 1)

Згідно з повідомленням виконавчого комітету Решетилівської міської ради від 05.10.2023 вих № 01-35/4480 ОСОБА_1 повідомлено про вказане вище рішення виконавчого комітету Решетилівської міської ради № 209 від 28.09.202 та запропоновано у 10-денний строк з дня надходження повідомлення у разі визнання вимог добровільно відшкодувати завдані збитки. (а.с. 25 т. 1)

Вказане повідомлення отримане ОСОБА_1 19.10.2023, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке залишене без виконання, про що свідчить його відповідь на лист від 17.11.2023. (а.с. 26, 27 т. 1)

Згідно з розрахунком позивача, нарахований на суму збитків у розмірі 9 113 грн індекс інфляції за період з 01.06.2021 по 31.05.2023, становить 3 293,77 грн, а 3% річних 546,78 грн. (а.с. 12-13 т. 1)

На підтвердження заявлених позовних вимог щодо можливості отримання Решетилівською міською радою потенційного доходу від передачі в оренду спірної земельної ділянки, позивачем надано копії договорів оренди, укладених з Решетилівською міською радою у порядку проведення аукціону з продажу права оренди щодо інших земельних ділянок, які розташовані за межами населених пунктів на території Решетилівської міської ради, що були укладені у період державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку, а саме: договір оренди від 04.06.2021, укладений між Решетилівською міською радою та ТОВ «Бурат-Агро»; договір оренди землі від 04.06.2021, укладений між Решетилівською міською радою та ТОВ «СКП «Сількомунгосп», а також протокол № 1 земельних торгів № 1 від 04.06.2021 та № 2 від 04.06.2021. (а.с. 149-152, 153-156 т. 1)

Встановивши вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку, що рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.12.2022 № 546/7644/21 встановлено, що відповідач незаконно, на підставі підроблених документів, отримав та володів спірною земельною ділянкою. Даними діями ОСОБА_1 завдав позивачеві збитків у вигляді неодержаних доходів від орендної плати за спірну земельну ділянку, а тому із відповідача підлягають стягненню збитки у сумі 9 113,98 грн, а також індекс інфляції за період з 01.06.2021 по 31.05.2023 у сумі 3 293,77 грн та 3% річних у сумі 546,78 грн за невиконання грошового зобов`язання з відшкодування збитків.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, що обґрунтовується наступним.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.

Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.12.2022 у справі № 546/764/21, зокрема, скасоване рішення про державну реєстрації прав і їх обтяжень від 01.06.2021, індексний номер 58476309, на земельну ділянку з кадастровим номером :00:008:0135 та припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:008:0135.

Предметом спору у даній справі було правомірність набуття ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку.

Решетилівська міська рада доводила у справі (предмет доказування), що рішення Решетилівської міської ради № 147-3VII від 27.10.2021 (3 позачергова сесія 8 скликання) щодо затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою та передання земельної ділянки у власність останньому не приймалося, а екземпляр цього рішення, який надавався ОСОБА_1 для здійснення за ним державної реєстрації права власності є підробленим в частині належності підпису у ньому голові міської ради - ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 доводив, що отримав рішення Решетилівської міської ради № 147-3VII від 27.10.2021 (3 позачергова сесія 8 скликання), яким було передано йому у власність земельну ділянку з кадастровим номером :00:008:0135, на підставі якого державний реєстратор законно зареєстрував за ним право власності на неї.

В ході розгляду даної справи за клопотанням представника ОСОБА_1 була призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлене питання належності підпису в рішенні Решетилівської міської ради № 147-3VII від 27.10.2021 (3 позачергова сесія 8 скликання), що надавалось ОСОБА_1 для здійснення державної реєстрації права власності. Однак, експертиза проведена не була у зв`язку із її неоплатою заявником.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд в мотивувальній частині рішення від 19.12.2022 у справі № 546/764/21 зазначив, що: «…відмовившись від оплати (експертизи у справі), сторона відповідача діяла недобросовісно та фактично підтвердила доводи позивача про підробку підпису міського голови», «Суд вважає, що відповідачем за первісним позовом право власності на земельну ділянку було отримано у незаконний спосіб…».

Дані висновки суду є оцінкою судом обставин, тобто не створюють преюдицію у розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Преюдиційне значення має обставина, яка встановлена відносно ОСОБА_1 про те, що рішенням Решетилівської міської ради № 147-3VII від 27.10.2021 (3 позачергова сесія 8 скликання) не приймалося рішення про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером :00:008:0135 та передачу йому у власність вказаної земельної ділянки. Саме ця обставина утворює преюдицію, що стало підставою для припинення судом у даній справі за ОСОБА_1 права приватної власності на вказану земельну ділянку.

Припинення судом за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку не свідчить про протиправність дій останнього та вину у заволодінні земельною ділянкою у незаконний спосіб. Жодним судовим рішенням, зокрема в межах порушених кримінальних проваджень, що стосуються даних правовідносин, таких обставин також не було встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 25.03.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, за фактом вибуття з власності територіальної громади, серед інших, земельної ділянки з кадастровим номером :00:008:0135, площею 1,5 га, ОСОБА_1 не є стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження у вищезгаданому кримінальному провадження. (а.с. 119, 137 т. 1)

Також, за заявою ОСОБА_1 на підставі ухвали слідчого судді від 16.02.2024 № 554/2949/20 було порушене кримінальне провадження № 0000466 від 13.03.2024 за фактом шахрайських дій уповноважених осіб Решетилівської міської ради та ПП «Алан-зем».(а.с. 117-118, 138 т. 1)

В межах вказаних кримінальних проваджень протиправності дій ОСОБА_1 у заволодінні земельною ділянкою з кадастровим номером :00:008:0135 не встановлено.

Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність доказів у справі його протиправних винних дій у набутті права власності на вказану земельну ділянку. Посилання сторони позивача на обізнаність ОСОБА_1 про те, що йому не було затверджено проект землеустрою на земельну ділянку не спростовує даного висновку.

Щодо норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Предметом позову у даній справі є стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (орендної плати), яку б Решетилівська міська рада могла б отримати у випадку, якщо б земельна ділянка не вибула з її власності, а також стягнення компенсації за невиконання відповідачем грошового зобов`язання з відшкодування таких збитків.

Фактичні підстави позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача (обставини, на які посилається позивач, як на підстави своїх вимог).

Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Як на правові підстави позовних вимог позивач посилався у позові, зокрема, на ч. 1 ст. 1166 ЦК України («Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду»), ч. ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК України («Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави»), ч. ч. 1, 3 ст. 1214 ЦК України («Відшкодування доходів від безпідставно набутого майна і витрат на його утримання»), а також на норми спеціального законодавства: ч. 2 ст. 152 ЗК України («Способи захисту прав на земельні ділянки»), ст. 156 ЗК України («Підстави відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам»), ч. 1 ст. 157 ЗК України («Порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам»).

Суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин сторін як приписи, які регламентують деліктне зобов`язання з відшкодування шкоди, завданої правопорушенням (1166 ЦК України), так і приписи, що регламентують кондикційне зобов`язання, яке виникає з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави (ст. ст. 1212, 1214 ЦК України), а також норми спеціального законодавства, що регулюють способи, підстави та порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (ст. ст. 152, 156, 157 ЗК України).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц)

Стаття 156 ЗК України містить вичерпний перелік випадків для відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Статтею 157 ЗК України визначено порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Частиною 1 вказаної статті передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Згідно з ч. 3 ст. 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Позивач у позові, як на правові підстави відшкодування збитків, посилався на підпункт «д» статті 156 ЗК України, а саме: неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, а також позивачем зроблено розрахунок збитків згідно з Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993.

Проте, за фактичними обставинами даної справи неможливість використання позивачем земельної ділянки не було пов`язане з передбаченими статтею 156 ЗК України обставинами, оскільки наслідком реєстрації за відповідачем права власності на земельну ділянку стало повне позбавлення позивача права власності на неї, а не тимчасове обмеження у праві користування земельною ділянкою. У такому разі підстави для застосування положень статті 157 ЗК України та постанови Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 відсутні. Подібний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 13.11.2024 у справі № 912/1377/23 (див. пункт 50).

Щодо одночасного застосування ст. ст. 1212, 1214 та ст. 1166 ЦК України, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. (п. 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року cправа № 629/4628/16-ц)

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з частиною 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. (постанова Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 381/878/23, від 17.07.2024 у справі № 182/3021/21, від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 334/2517/16-ц (провадження № 61-29056св18) та від 13 січня 2021 року у справі № 539/3403/17 (провадження № 61-15499св19).

Безпідставне збагачення може полягати як у так званому «фактичному» збагаченні, коли набувач, не отримуючи права на річ, фактично володіє і користується нею, так і в «юридичному» збагаченні, коли набувач отримує суб`єктивне право на предмет збагачення. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. (див. п. 76, 78 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 201/9127/21

У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справа № 910/9185/19 зроблено висновок, що вимога про повернення майна потерпілому, набутого безпідставно згідно зі статями 1212, 1213 ЦК України є основною в кондиційному зобов`язанні, але не вичерпує його змісту, адже поряд з нею існує право потерпілого на відшкодування доходів від такого майна (стаття 1214 ЦК України). (див. постанову Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 629/4083/19)

Слід також зазначити, що для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, натомість важливий факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 12121214 ЦК України). (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 20.09.2024 у справі № 628/1203/19).

Натомість, для відшкодування шкоди у загальному порядку (ст. 1166 ЦК України) наявність вини заподіювача шкоди є обов`язковою умовою відповідальності.

З урахуванням викладеного, статті 1212, 1214 ЦК України та ст. 1166 ЦК України регулюють різні за змістом правовідносини.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) на загальних підставах (ст. 1166 ЦК України) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Натомість, кондикція у її класичному розумінні (ст. 1212, 1214 ЦК України) є самостійним позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого майнового права, спрямованим на повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, тому учаснику цивільних відносин, за чий рахунок відбулося таке неправомірне збагачення.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. (див. пункт 73 постанови ВП ВС від 23 травня 2018 року cправа № 629/4628/16-ц)

На думку колегії суддів, враховуючи обставини фактичних правовідносин, що виникли між сторонами, перебування у спірний період земельної ділянки у власності відповідача не є підставою для відповідальності у вигляді відшкодування майнової шкоди. Застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України щодо відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок (ст. ст. 156, 157 ЗК України) є безпідставним, як і відсутні підстави для відшкодування майнової шкоди за ст. 1166 ЦК України.

Враховуючи те, що право власності відповідача на земельну ділянку було припинене на підставі судового рішення, що набрало законної сили 08.05.2023, у останнього виник обов`язок з повернення земельної ділянки (ст. 1212 ЦК України), спору стосовно чого немає між сторонами, оскільки відповідач земельну ділянку фактично одразу повернув, а також обов`язок (ст. 1214 ЦК України) з відшкодування всіх доходів, які він одержав або міг одержати від цього майна з часу, коли дізнався або міг дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 629/4083/19), за змістом абзацу першого частини першої 1214 ЦК України таке право може бути реалізоване за сукупності таких складових: 1) доходи повертаються саме особою, яка володіє або володіла, майном безпідставно; 2) повертаються доходи, які ця особа одержала або могла одержати від такого майна; 3) повертаються доходи отримані з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Розмір доходів, які підлягають стягненню, вираховується виходячи з доведеності розміру звичайних доходів, які особа здобула за весь час володіння. Слід також враховувати, що конструкція абзацу першого частини першої статті 1214 ЦК України передбачає встановлення часу (строку) неправомірного використання майна, адже встановлює правило, що повертаються доходи отримані з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

У даній справі позивачем розрахунок доходів, які можуть бути стягнуті відповідно до ст. 1214 ЦК України не здійснювався, а фактично проведено розрахунок збитків у Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993, яка застосовується у разі тимчасового невикористання земельної ділянки з підстав, наведених у ст. 156 ЗК України, яких у даній справі не було втановлено.

За таких обставин, позовні вимоги Решетилівської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про компенсацію грошових коштів у зв`язку із упущеною вигодою задоволенню не підлягають за безпідставністю, а позовні вимоги в частині стягнення індексу інфляції та 3% річних за ст. 625 ЦК України не підлягають задоволенню, як похідні від первісних позовних вимог про стягнення упущеної вигоди.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатом апеляційного перегляду позовні вимоги задоволенню не підлягають, судовий збір, сплачений відповідачем за подачу апеляційної скарги у сумі 3 220,80 грн (а.с. 18 т. 2) необхідно стягнути з позивача на його користь у повному обсязі.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, статтями 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Нескородь Віталія Миколайовича - задовольнити.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2024 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні позову Решетилівської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про компенсацію грошових коштів у зв`язку із упущеною вигодою - відмовити.

Стягнути з Решетилівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 3 220,80 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2025 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.Ю. Кузнєцова

О.О. Панченко