Справа № 353/1095/24
Провадження № 2/353/54/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., ознайомившись з матеріалами за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Тлумацька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визнання права власності на спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами),-

в с т а н о в и в :

12.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Тлумацька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визнання права власності на спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами).

13.11.2024 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Тлумацька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визнання права власності на спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з часу вручення ухвали для усунення недоліків.

Зокрема, позовна заява не відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме у позовній заяві був відсутній чіткий зміст позовних вимог, спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача, з зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так зі змісту позовних вимог не можливо було встановити кожну обставину справи, а саме були відсутні посилання на документи, що підтверджують факт смерті спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Також до позовної заяви не було додано документів, які б відображали порядок і черговість спадкування нерухомого майна, яке є предметом цієї справи. При розгляді цих справ, що стосуються спадкування, суд перевіряє наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Проте у позовній заяві були відсутні відомості про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) (наприклад, копія спадкової справи після смерті спадкодавців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), а також було відсутнє клопотання про витребування відповідних доказів.

Також у позовній заяві було відсутнє правове обґрунтування, з посиланням на відповідні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_5 мала право (черга спадкування) та прийняла спадщину після смерті свекрухи ОСОБА_4 .

До цього ж у позовній заяві були відсутні посилання на документи, які б свідчили про родинні відносини між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач).

Крім цього у позовній заяві було відсутнє правове обґрунтування, з посиланням на відповідні докази, які б свідчили про те, що відповідач ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини, а саме на спірну частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, в передбаченому законом порядку, шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори.

До цього, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Проте, в порушення вищевказаних вимог, у позовній заяві не було зазначено ціни позову, та до позовної заяви не додано грошової оцінки майна станом на день подачі позову до суду, як це вимагає діюче законодавство, на яке позивач просить визнати право власності.

Відсутність належних доказів оцінки спірного нерухомого майна унеможливлює здійснення перевірки правильності розміру сплаченого судового збору у відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Також у позовній заяві були відсутні: підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; чіткий зміст позовних вимог щодо відповідача.

Також, згідно ч. 1. ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем залучено до участі у справі зацікавлену особою Тлумацьку міську раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області, що не відповідає вимогам ст. 42 ЦПК України, оскільки частиною 3 цієї статті визначено, що заінтересовані особи можуть бути лише учасниками справи у справах окремого провадження, тоді як позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження. До того ж поняття «зацікавлена особа» у ЦПК України відсутня.

Враховуючи вищенаведене, суд був позбавлений можливості постановити будь-яке рішення по справі за наявними матеріалами.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Вищевказана ухвала суду 13.11.2024 року була направлена позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на вказану ним у позовній заяві адресу, а саме: АДРЕСА_1 .

05.12.2025 року поштове відправлення з копією вищевказаної ухвали повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У зв`язку з цим 09.12.2024 року судом було повторно направлено позивачу копію вищевказаної ухвали рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

28.12.2024 року поштове відправлення з копією вищевказаної ухвали повторно повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

03.01.2025 року втретє судом було направлено позивачу копію вищевказаної ухвали рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, в черговий раз, 28.01.2025 року поштове відправлення з копією вищевказаної ухвали повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

За змістом пунктів 101, 102 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення EMS - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. Строк зберігання за заявою відправника/адресата (одержувача) і за додаткову плату може бути продовжений. У разі невручення рекомендованого листа з позначками Судова повістка, Повістка ТЦК або реєстрованого поштового відправлення з позначкою Адміністративна послуга такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику, крім випадків, коли відправником надано розпорядження не повертати. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того за змістом ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №921/6/18).

Таким чином, сам лише факт неотримання позивачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її у позовній заяві. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 у справі №2-4159/12.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Копія ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 13.11.2024 року тричі була направлена позивачу на зазначену в позовній заяві адресу місця проживання останнього, проте, поштові відправлення повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». При цьому позивач про зміну адреси суд не повідомляв, будь-яких заяв та повідомлень на адресу суду не надсилав, провадженням у справі не цікавився.

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що судом вжито всіх заходів для надіслання позивачу копії ухвали від 13.11.2024 року та позивач повідомлений належним чином про залишення позовної заяви без руху.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, що задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони, яким беззаперечно є позивач, який звернувся до суду з позовом, є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії»).

Крім того, прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Враховуючи те, що станом на 03.02.2025 року позивач не усунув недоліків позовної заяви, будь-якої заяви з цього приводу до суду не подавав, не цікавився провадженням у справі, вважаю, що вищевказані обставини позбавляють суд можливості постановити будь-яке рішення по справі за наявними матеріалами, а тому позовну заяву, слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Водночас суд роз`яснює, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Керуючись ч.ч. 3, 5, 6 ст. 185, 260-261, 353-355 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Тлумацька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визнання права власності на спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами), вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її ухвалення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяУ. Ю. ЛУКОВКІНА