Номер провадження № 2/521/767/25
28 січня 2025 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Громіка Д.Д.,
при секретарі Котигорох Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу «Жемчужина на Болгарской» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних,
Квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.07.2022р.
-утримання будинку та прибудинкової території 8985,26 грн.;
-охорона спільного майна 4091,23 грн.;
-послуга поводження з побутовими відходами 394,15 грн.;
-утримання котельні - 3298,61 грн.;
-витрати на опалення місць загального користування - 2 375,86 грн.;
-опалення 7182,17 грн.;
-постачання електроенергії 2929,92 грн.;
-постачання холодної води 405,70 грн.;
-постачання гарячої води -568,67 грн.
Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 10.07.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак надіслала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за її відсутності та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явилась у судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач сповіщалась належним чином. Відзив у визначений судом строк відповідач не подала, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення.
Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що Обслуговуючий кооператив «Жемчужина на Болгарской» було створено співвласниками житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_2 .
Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку.
Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.
Особи, які є членами створеного ним обслуговуючого кооперативу, є правомочними брати участь в управлінні обслуговуючим кооперативом, отримувати певну частку активів обслуговуючого кооперативу в разі ліквідації останнього відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами, що випливають з їх участі у кооперативі.
02 травня 2018 року житловий комплекс, за вищевказаною адресою, після здачі забудовником його в експлуатацію актом приймання-передачі від 02 травня 2018 року, було передано з балансу ПП «БЛАГОІНВЕСТСТРОЙ» в обслуговування до обслуговуючого кооперативу «Жемчужина на Болгарской».
Обслуговуючий кооператив «Жемчужина на Болгарской», як колективний споживач, використав своє право укладати договори про надання комунальної послуги відповідно до Статуту, в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем, як це передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Кооператив є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами. Господарче забезпечення діяльності здійснюється самостійно та шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання.
З метою забезпечення належної експлуатації житлового комплексу, обслуговуючим кооперативом «Жемчужина на Болгарской» було укладено ряд прямих договорів з виконавцями (постачальниками) житлово-комунальних послуг, якими передбачено перерахування коштів за наданні послуги щомісячно. Об`єднання за такими договорами несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих співвласниками багатоквартирного будинку послуг.
Квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.07.2022р.
Упродовж всього строку споживання житлово-комунальних послуг, надання яких забезпечувалось ОК «Жемчужина на Болгарской», будь-яких актів-претензій, заяв або звернень від відповідача щодо якості надання таких послуг або їх ненадання до обслуговуючого кооперативу не надходило.
Згідно з ст. 4 Закону України «Про кооперацію» одними із основних принципів, на яких базується кооперація, є принцип безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності та принцип рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос).
Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність (стаття 8 нього Закону).
За змістом статті 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції яких, зокрема, належить прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном.
Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.
Згідно зі ст. 16 Закону України «Про кооперацію» виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу. Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу.
Протоколом № 1 Установчих зборів Кооперативу від 03 квітня 2018 року було прийнято рішення про створення Кооперативу та прийняття на обслуговування житлового комплексу, який складається з одного багатоповерхового житлового будинку (ЖК «ДВАДЦАТЬ ВТОРАЯ ЖЕМЧУЖИНА») що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Даним Протоколом № 1 також затверджено Статут Кооперативу.
Відповідно до п. 11.10. Статуту, загальні збори членів Кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини членів Кооперативу.
Відповідачем не надано доказів того, що загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку прийнято рішення щодо розпорядження спільним майном, розірвання, зміни договорів з управління будинком.
Відповідно до п. 6.2 розділу 6 Статуту Кооперативу, асоційований член кооперативу це фізична чи юридична особа, яка набула у власність приміщення, чи майнові права на приміщення, що знаходяться в Будинку, користується послугами кооперативу та бере участь у господарській діяльності кооперативу.
Згідно ст. 14 Закону України «Про кооперацію» та п. 6.1 Статуту Кооперативу у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають Статут та внесли пай.
Відповідачем протягом певного часу сплачувались внески та платежі за житлово-комунальні послуги на підставі рахунків, виставлених Кооперативом, що свідчить про визнання Статуту Боржником. Також, відповідачем не ставились під сумнів правомірність створення Кооперативу, чинність Статуту чи окремих його пунктів. Відсутні звернення боржника з претензіями до Кооперативу чи до судових органів щодо оскарження правочинів чи індивідуальних актів Кооперативу.
Згідно ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
У постанові від 11 листопада 2015 року по справі № 3-945гс15 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що особа, яка є власником приміщення і у свою чергу співвласником будинку, в якому створено об`єднання, однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів.
-утримання будинку та прибудинкової території 8985,26 грн.;
-охорона спільного майна 4091,23 грн.;
-послуга поводження з побутовими відходами 394,15 грн.;
-утримання котельні - 3298,61 грн.;
-витрати на опалення місць загального користування - 2 375,86 грн.;
-опалення 7182,17 грн.;
-постачання електроенергії 2929,92 грн.;
-постачання холодної води 405,70 грн.;
-постачання гарячої води -568,67 грн.
Альтернативного розрахунку відповідачем ОСОБА_1 щодо врахування сум за споживання електроенергії, холодної та гарячої води відповідно до показників лічильників, що підтверджується представленими квитанціями, до суду не надано, будь-який акт звірки в матеріалах справи відсутній.
Частиною 10 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено обов`язок співвласника багатоквартирного будинку своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначено відповідним договором.
Частиною 1 ст. 9 цього Закону передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Фактично відповідачу надавались житлово-комунальні послуги за сприянням ОК «Жемчужина на Болгарской» та, відповідно, споживались відповідачем, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦПК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.
За змістом статті 552, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складає: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.
Основним законом, що регулює відносини між співвласниками житлового майнового комплексу, між співвласником та об`єднанням співвласників житлового майнового комплексу є Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417 від 14.05.2015 року, який визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.
Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.
Відповідно до Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Також, кожен співвласник зобов`язаний забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, нести відповідальність за неналежну експлуатацію спільного майна та інше.
Частиною 10 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено обов`язок співвласника багатоквартирного будинку своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ст. ст. 322, 360 Цивільного кодексу України, на власника майна покладено тягар його утримування, та передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном. Зобов`язання, згідно ч. 2 ст. 509, ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином.
Статтями 67. 68. 151. 179 Житлового кодексу Української РСР, пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. 45 передбачено, що власник зобов`язаний забезпечувати схоронність будинку, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію та своєчасно оплачувати відповідні внески та платежі з відшкодування вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території (інших експлуатаційних витрат) та отриманих комунальних послуг (далі «Внески т платежі»).
Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначено відповідним договором.
Ст. 530 ЦК України встановлює, що, якщо у зобов`язані встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За змістом ст. 526 ПК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово- комунальних послуг належить, відповідно, житлова послуга та комунальна послуга.
Статтею 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, визначається пропорційно до його частки співвласника.
Позивачем було укладено з ТОВ «КАДОРР ГРУПП МЕНЕДЖМЕНТ» договір № 17/04-20 про надання комплексних послуг від 14 квітня 2020 року, згідно якого ТОВ «КАДОРР ГРУПП МЕНЕДЖМЕНТ» надаються послуги з комплексного обслуговування багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 для забезпечення його належної експлуатації.
Ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено три моделі укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг в багатоквартирному будинку, а саме: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем.
Співвласники багатоквартирного будинку самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин за кожним видом комунальної послуги.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок визначення моделі договірних відносин з постачальниками/виробниками комунальних послуг та укладення договорів лежить на індивідуальному кінцевому споживачу.
Будь-якої інформації з цього приводу, в т.ч. оферти щодо укладення договору доручення, як передбачено Законом, від боржника не надходило. Самостійно індивідуальних договорів з постачальниками житлово-комунальних послуг для себе особисто відповідач не укладав.
Крім того, законодавчо визначено, що при обранні будь-якої моделі договору, співвласнику потрібно врегулювати взаємовідносини з об`єднанням співвласників в будинку, що колективно споживає комунальні послуги та відповідно забезпечує належне утримання, обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових мереж.
До моменту визначення відповідачем моделі договірних відносин, Кооператив, як колективний споживач, використав своє право укладати договори про надання комунальної послуги відповідно до статуту, в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до цього, Кооператив був єдиним колективним споживачем комунальних послуг та забезпечував постачання комунальних послуг від межі централізованих інженерно-технічних систем до окремого приміщення з використанням спільного майна співвласників багатоквартирного будинку - внутрішньо будинкових мереж.
Фактично, власнику квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 житлово-комунальні послуги надавались за сприяння Кооперативу та відповідно споживались таким власником, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини.
За викладених вище обставин, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України.
Згідно ч. ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 13, 141, 263, 265, 268, 272, 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України СУД
Позов Обслуговуючого кооперативу «Жемчужина на Болгарской» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань та 3% річних задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 січня 2025 року.
Суддя: Д.Д. Громік