Справа № 137/1133/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2025 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голота О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Літинська селищна рада Вінницького району Вінницької області (як орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Літинська селищна рада Вінницького району Вінницької області (як орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов мотивує тим, що вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Літинського районного суду Вінницької обалсті від 14.12.2023 шлюб з відповідачем ОСОБА_2 розірваний.

У березня 2022 року відповідач виїхала проживати за кордон у республіку Польща разом з іншою донькою, а ОСОБА_4 залишила проживати разом з ним. Будь-яких вимог щодо проживання доньки разом з нею, вона не висловлювалась.

На даний час доньці виповнилось 11 років, вона навчається у 7 класі ліцею с. Городище Літинської селищної ради вінницької області.

Відповідачу відома, адреса їх проживання, номер телефону доньки, проте остання не цікавиться її життям зовсім, не навідується, не телефонує, не надає матеріальної допомоги на її утримання.

Позивач сам виховує доньку, утримує та піклується про фізичний та духовний розвиток доньки.

За таких підстав змушений звернутися до суду з вказаним позовом, просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з неї аліменти на утримання доньки.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просить позов задовольнити, оскільки відповідач ОСОБА_2 покинула сім`ю та доньку ОСОБА_4 та виїхала за кордон. Вона жодного разу не навідала доньки, не поцікавилась її життям, навчанням, здоров`ям.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає та не зперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи без самостійних вимог Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області Джигун О.Л. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутнітсь. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила щодо позбавлення її матері батьківських прав відносно неї. Вказала, що вона проживає разом з батьком, мати не цікавиться її життям зовсім, не спілкується з нею.

Свідок ОСОБА_5 допитана в судовому засіданні, вказала, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_1 та знає, що він проживає разом з донькою ОСОБА_4 . Він хороший батько, дбає за дитину, цікавиться її життям, купує її все необхідне. Мати дівчинки, не цікавиться життям дитини, не навідує її, не надає коштів на її утримання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, враховуючи показання малолтіньої ОСОБА_3 та свідка, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7) її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14.12.2023 (а.с.8-9) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірваний.

Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницької області за №421 від 08.07.2024 (а.с.10) до складу сім`ї ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 входить дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не проживає. Дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також не проживає.

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 08.07.2024 (а.с.11) ОСОБА_1 , дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 . На даний час сам виховує неповнолітню доньку ОСОБА_4 , 2012 року народження, так як дружина ОСОБА_7 , 1994 року народження, в березні 2022 року з початком військової агресії рф, виїхала з донькою ОСОБА_8 , 2017 року народження за кордон, де проживає по теперішній час.

Відповідно до довідки Ліцею с. Городище Літинської селищної ради Вінницької області за №01-25/120 від 05.07.2024 (а.с.12) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ученицею 7 класу Ліцею с. Городище. Її мати ОСОБА_2 , з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує, навчанням дитини не цікавиться. Дитину до закладу приводить і забирає батько, на виклики на батьківські збори приходить теж лише батько.

Характеристика Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької обалсті за №77 від 08.07.2024 (а.с.13) свідчить, що ОСОБА_1 за місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони. Заяв, скарг та будь-яких негативних звернень на гр. ОСОБА_1 не надходило.

Рішенням виконавчого комітету №236 Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 16.10.2024 (а.с.) визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він поміж іншого ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Дослідивши матеріали справи, позицію сторін, думку неповнолітньої ОСОБА_3 судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї доньки тривалий час, вона не цікавиться життям дитини, не піклується про стан здоров`я, не проявляє материнської турботи та любові, не створює належних умов для проживання та розвитку.

За таких обставин суд вважає, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав буде відповідати інтересам дитини щодо отримання належного утримання та виховання у зв`язку із чим, вимога про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню.

Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі №331/8310/15, провадження №61-4879св20.

Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ч.1 ст.180, 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частинами 1, 2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

З огляду на те, що відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, а також те, що судом задоволено вимогу про позбавлення відповідачки батьківських прав, тому суд вважає, в інтересах дитини стягнути аліменти на її утримання.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 31.07.2024 року.

Враховуючи ту обставину, що позов підлягає до задоволення, тому на підставі ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання щодо стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82, 258-265, 268,293,294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 31.07.2024 року. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на відповідний рахунок судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.