Справа № 368/35/25
Рішення

Іменем України

"28" січня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря судового засідання Назаренко А.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в спрощеному позовному провадженню за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

позивач просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було зареєстровано 29 жовтня 2011 року, складено відповідний актовий запис № 906, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище « ОСОБА_3 », обґрунтовуючи позов наступним.

29 жовтня 2011 року між нею, позивачем по справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відповідачем по справі було укладено шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 906 від 29.10.2011 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.10.2011 року.

Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 03.04.2012 року.

Через різні погляди на подальше життя, з 2018 року шлюбні відносини між ними фактично припинено, разом не живуть, шлюб існує лише формально. Нічого спільного між ними, як членами подружжя, не залишилось. Спільне господарство не ведеться, єдиного бюджету не мають, спору про поділ майна та виховання дитини наразі не мають.

Несумісність поглядів на життя, а також характерів, зникле взаєморозуміння і взаємоповага створили неможливість подальшого проживання однією сім`єю, адже шлюб має принцип добровільності, який ґрунтується на тому, що ніхто не може бути змушений укладати шлюб, а також перебувати у ньому проти власної волі, та ґрунтується на розумінні та взаємоповазі подружжя. Збереження шлюбу, на мою думку, безперспективне. Наміру зберегти шлюб не має.

У зв`язку з тим, що розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану, тобто вирішити питання в позасудовому порядку не є можливим, оскільки мають неповнолітню доньку, звертається до суду.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Таким чином, шлюб між нею та відповідачем має бути припинено шляхом його розірвання за рішенням суду.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам подружжя.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачене ч.1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однією зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Вона вважає, що застосування передбачених ст. 111 СК України заходів щодо примирення подружжя є недоцільним, оскільки, це буде суперечити її інтересам.

Позивач ОСОБА_2 на судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.

Суд, вислухавши відповідача та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України).

Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_1 29.10.2011 року уклали шлюб, який був зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 906.

Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 03.04.2012 року.

Подружжя спільного господарства не ведуть з 2018 року і позивач має бажання розірвати шлюб, а відповідач не заперечує проти цього.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.

Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають.

Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст. ст. 251-265, 293 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 29.10.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 906 та видано свідоцтво про шлюб від 29.10.2011 серія НОМЕР_3 .

Позивач ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишається на прізвищі ОСОБА_3 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його (її) проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.01.2025 р.

Суддя І.І. Шевченко