Провадження № 22-ц/812/155/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 січня 2025 року м. Миколаїв

справа № 475/609/24.

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Лівінського І.В. ,Шаманської Н.О.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 04 листопада 2024 року суддею Кривенко О.В. у приміщенні цього ж суду, (повний текст складено 11 листопада 2024 року), у цивільній справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Європейська агенція з повернення боргів» до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У червні 2024 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позивач зазначав, що 17 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 464214421. 15 червня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №. 18 липня 2019 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-364391.

Відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020, укладених між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 464214421.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, за яким ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило), а ТОВ « ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 464214421 від 17.02.2021 року, в сумі 40 812 грн, з яких: 11 500 грн - по основному боргу та 29 319 грн - за відсотками.

22.06.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором позики № від 15.06.2019 року в сумі 9 847, 50 грн, з яких: 1 714, 79 грн за основним боргом та 8 132, 71 грн за відсотками.

27.07.2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27072021, за яким ТОВ «Качай гроші» передало (відступило), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-364391 від 18.07.2019 в сумі 2 996 грн, з яких: 2 236 грн за основним боргом та 760 грн за відсотками.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що позивачем не обгрунтовано заборгованості за кредитним договором № 464214421 від 17.02.2021 року у сумі 40 812 грн. Інших доказів, крім посилання на Реєстр боржників та власний розрахунок позичальника, не надано. Загальна сума кредиту повинна становити 11 500 грн, що прописано самим позивачем в додатку до договору. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку є правильними.

Відповідач не була належним чином повідомлена про зміну кредитора згідно Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року.

Вважає, що Договір укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «TAJIIOH ПЛЮС», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», є таким, що порушує права відповідача як споживача, та підлягає визнанню недійсним.

Надані позивачем кредитний договір, договір факторингу, реєстр боржників, розрахунок заборгованості відповідачка вважає неналежними доказами, оскільки дані докази доводять перехід прав від первісного кредитора до позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги в кредиторів.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх, не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

Також необґрунтованою є вимога про стягнення 9 847, 50 грн за договором позики № від 15.06.2019 року, оскільки загальна вартість кредиту повинна становити лише 1 714, 79 грн.

Щодо вимоги по кредитному договору № 00-364391 від 18.07.2019 року відповідачка зазначала, що матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували факт наявності заборгованості у розмірі 2 966 грн.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що позовна заява про стягнення кредитної заборгованості подана з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та передчасною.

У відповіді на відзив, заперечуючи проти обставин, викладених у відзиві позивач зазначав, що договір укладений між сторонами в електронній формі, сторони узгодивши усі обов`язкові умови договору, тому заперечення відповідачки ОСОБА_1 є безпідставними.

Щодо тверджень відповідачки про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з Первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що Позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.

У відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору.

Надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику кредитних коштів та обґрунтування розміру заборгованості.

Щодо відступлення права вимоги, то на підтвердження цього факту суду надано: копію платіжної інструкції від 10 березня 2023 р. №19474; копію платіжного доручення від 24 червня 2022 року №18420; копію платіжного доручення від 02 серпня 2021 року № 17311.

Крім цього, договори, що були укладені між первісними кредиторами і відповідачкою, а також договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу статті 204 ЦК України відносно них діє презумпція правомірності правочину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стягнуто заборгованість:

- за кредитним договором № 464214421 в сумі 40 812 грн, з яких: 11 500 грн - за основним боргом та 29 312 грн - за відсотками;

- за договором позики № від 15.06.2019 в сумі 9 847, 50 грн, з яких: 1 714, 79 грн за основним боргом та 8 132, 71 грн за відсотками;

- за кредитним договором № 00-364391 від 18.07.2019 в сумі 2 996 грн, з яких: 2 236 грн за основним боргом та 760 грн за звичайними відсотками.

Всього стягнуто 53 655, 50 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги укладення кредитного договору № 4.02.2021 року, тоді, як право вимоги за ним перейшло до ТОВ «Таліон плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. Тобто, правовідносини за цим кредитним договором виникли значно пізніше ніж було укладено договір факторингу. Відступлення майбутніх вимог чинне законодавство не забороняє, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Таким чином, фактично ТОВ «Таліон плюс» не могло відступити ТОВ «ФК«ЄАПБ», право вимоги за кредитним договором №464214421 від 17.02.2021 року.

Також матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів перерахування кредитних коштів за кредитними договорами, оскільки позивачем не надано первинних документів, які підтверджували б видачу кредитних коштів ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, первісні кредитори мали би надати ТОВ «ЄАПБ» належні та достовірні докази переказу коштів на рахунок саме ОСОБА_1 . Без документів право вимоги відсутнє.

Розрахунки заборгованості складений самим позивачем, та з огляду на відсутність у позивача первинних документів, на підставі яких він був складений, розрахунок заборгованості не може вважатися доказом наявності заборгованості.

Крім цього апелянт посилався на порушення судом першої інстанції приписів статей 83, 126 ЦПК України, відповідно до яких сторони подають докази у справі безпосередньо до суду. Зважаючи на вищевикладене, документи, що були долучені ТОВ «ЄАПБ» до відповіді на відзив, були подані з порушенням вимог закону. При цьому позивач ніяк не обґрунтував неподання цих документів разом з позовною заявою.

Узагальнені доводи інших учасників

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 53 655, 50 грн, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України у випадках, коли розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 17 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 був укладений електронний кредитний договір № 464214421. 15 червня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №. 18 липня 2019 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-364391.

Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надає відповідачу кредит у розмірі 6000 грн (переказ від 17.02.2021 р.) та 5500 грн (переказ від 18.02.2021 р.) строком на 30 днів до 19.03.2021 року, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 620, 50% річних від суми кредиту в розрахунку 1,70% за кожен день користування, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі.

За умовами пункту 1.2 розділу 1 Договору , кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі-дисконтний період).

Відповідно до п.1.4.1 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 620.50 % річних, що становить 1.70 % від суми Кредиту за кожний день користування ним.

В силу п. 1.4.2 Договору на умовах, викладених в п. 1.3 Договору до відносин між Сторонами застосовуються умови нарахування процентів за Індивідуальною процентною ставкою 620.50 відсотків річних, що становить 1,70 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому пунктом 1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620.50 процентів річних, що становить 1.70 процентів в день від суми кредиту за кожен день використання ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.

За пунктом 1.5 договору позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього Договору, оплатити фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду

Основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного період; у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного період з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії договору умовах п. 1.7. договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правила п. 1.7.1. Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його чи дати його дострокового розірвання).

Відповідно до пункту 1.7 Договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:

За пунктом 1.7.1 договору зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;

Пунктом 1.7.2 договору, з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2. договору, нараховуються за кожен де користування кредитом починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником (пункт 1.8 договору).

Договір підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020, укладених між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 464214421.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, за яким ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило), а ТОВ « ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 464214421 від 17.02.2021 року, в сумі 40 812 грн, з яких: 11 500 грн - по основному боргу та 29 319 грн - за відсотками.

15.06.2019 року між ТОВ Інфінанс та ОСОБА_1 був укладений договір позики № , який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (3v4r0z).

Відповідно до п.1.1 даного договору ТОВ Інфінанс надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фіннсового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми, які є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується отримувати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами.

Розмір відсотків за один день користування кредитом та річна відсоткова ставка визначається сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до договору при наданні першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до договору при наданні другого та наступних траншів кредиту.

Відповідно до п.1.9 дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяці, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку із закінченням строку дії договору.

Згідно п.1.10.2 договору максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638, 75%.

Відповідно до п.1.11 за продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом, позичальником сплачуються нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту.

Виходячи з п.7.1 позичальник підтверджує, що він самостійно перед укладанням договору повністю ознайомився з правилами, викладеними на веб-сайті товариства, проектом договору і які відповідають умовам даного договору та погоджується з ними.

Пунктом 7.2 договору визначено, що підписанням заяви-анкети та/або цього договору позичальник підтверджує, що він до укладення цього договору отримав вичерпну інформацію в письмовій формі про умови надання кредиту і що один з оригіналів цього договору був переданий позичальнику.

Підписана заява-анкета, яка долучена до матеріалів справи підтверджує, що позичальник просить надати кредит на таких умовах: сума кредиту 2000 (дві тисячі) грн, термін кредиту 30 днів, спосіб отримання кредиту переказ на банківську картку.

22.06.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором позики № від 15.06.2019 року в сумі 9 847, 50 грн, з яких: 1 714, 79 грн за основним боргом та 8 132, 71 грн за відсотками.

18.07.2019 року між ТОВ Качай Гроші та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-364391, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 та 1.6 умов даного договору ТОВ Качай Гроші надає відповідачу кредит у розмірі 2 400 грн, строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 720% річних від суми кредиту в розрахунку 2% за кожен день користування, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі.

Згідно п.1.3.1 договору, строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених в п.1.3 цього договору, у випадку, якщо по день повернення кредиту (включно) позичальник здійснив оплату заборгованості по договору на суму не менше суми процентів, що розраховані виходячи з кількості днів, що встановлені в п.1.3 договору та передували дню повернення кредиту.

Відповідно з п. 1.3.2 у випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується, на кількість днів, зазначених в п.1.3 цього договору в дату здійснення позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим договором.

27.07.2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27072021, за яким ТОВ «Качай гроші» передало (відступило), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-364391 від 18.07.2019 в сумі 2 996 грн, з яких: 2 236 грн за основним боргом та 760 грн за відсотками.

Позиція апеляційного суду

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами першою-другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Апеляційний суд приймає до уваги, що у статті 3 ЗУ "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ "Про електронну комерцію").

Крім того, статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, встановивши, що відповідач, як позичальник, отримав кредитні кошти за договорами та не повернув їх у визначені строки разом зі сплатою відсотків, а отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеними договорами факторингу, вірно вказав про те, що позовні вимоги про стягнення коштів є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно акцентував увагу на тому, що відповідачкою не спростовано розрахунків заборгованості, які були надані позивачем до суду.

При цьому слід врахувати, що за змістом частини 6статті 11 ЗУ "Про електронну комерцію"акцептом пропозиції укласти договір в електронній формі є відповідь особи, якій адресована пропозиція його укласти, про її прийняття надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийнятім такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 12 ЗУ "Про електронну комерцію" якщо відповідно до актів цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до пункту першого статті 9 ЗУ "Про споживче кредитування" кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Для оформлення кредиту та коштів позики відповідач обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом договорів, що пропонувалися для укладання. Правилами, інформацією, зазначеною в статті 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансовий послуг"та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5статті 11 ЗУ "Про електронну комерцію", про що відповідач поставив відповідну відмітку в електронній системі, після чого створив заявку на отримання коштів згідно обраних нею умов. Ознайомився в Особистому кабінеті з Паспортом кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору (стандартизована форма) в порядку, за формою та за змістом, що передбачені статтею 9 ЗУ "Про споживче кредитування"та іншою необхідною інформацією.

Після прийняття кредитодавцем позитивного рішення щодо надання кредиту Позичальнику кредитодавець зробив позичальнику пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови з якими Заявник мав можливість ознайомитись до моменту укладання Кредитного договору.

Після прийняття позичальником умов кредитного договору, відповідач уклала електронні кредитні договори, які були підписані у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті11і статті12 ЗУ "Про електронну комерцію", а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Після укладання в електронному вигляді зазначених правочинів, позичальнику були надані відповідні кошти від кредиторів, права вимоги щодо стягнення заборгованості за якими увійшли до переліку тих, що передані за договорами факторингу позивачу у справі.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів відповідачем суду не надано. Таким чином висновки суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених у справі позовних вимог є вірними.

Факти отримання відповідачем коштів від кредиторів в якості кредитів підтверджуються наявними у матеріалах справи договорами, які є дійсними в силу приписів статті 204 ЦК України про правомірність правочинів.

При цьому вимог щодо визнання зазначених правочинів недійсними чи встановлення факту їх неукладеності відповідачкою ОСОБА_1 заявлено не було. Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі.

Розрахунок загальної суми заборгованості відповідачки відповідає вимогам закону. При цьому ОСОБА_1 не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості, та не надала суду доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність укладення кредитних договорів є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які належно оцінені судом першої інстанції. Крім того, колегія суддів враховує ту обставину, що відповідачка, посилаючись на недоведеність отримання нею кредитних коштів, не посилається на те, що кредитних договорів не укладала та кредитних коштів за ними не отримувала.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вказані договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що її персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій відповідач не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладених договорів.

Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і вона мала можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора, та на виконання нею укладених кредитних договорів.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг.

Проте, у зв`язку з залишенням рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, витрати апелянта зі сплати судового збору залишаються за його рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 03 лютого 2025 року