Справа № 489/7220/24
Провадження № 2/489/363/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , її представника Муравенко К.В., яка приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Муравенко Н.В. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина перебуває на утриманні матері. Згідно судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.12.2018 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у тверді грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на теперішній час відповідач періодично сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1 600,00 грн. Проте наразі стягнута раніше сума аліментів є недостатньою для належного матеріального утримання сина, з моменту постановлення рішення про стягнення аліментів потреби дитини значно зросли, син навчається у 8 класі. Окрім цього, дитина додатково вивчає англійську мову, займається джиу-джитсу. Також дитина проходить періодичне лікування/обстеження у офтальмолога для підтримки зору, існує потреба у придбанні змінних лінз та окулярів. Середня вартість змінних лінз становить 7 000,00 грн., а окулярів 6 000,00 грн. Допомоги у вихованні сина відповідач не надає, у витратах на лікування участь не приймає. Крім того позивач зазначала, що значно зросли витрати на комунальні та експлуатаційні послуги, продукти харчування, відповідно витрати на утримання дитини збільшились. Також збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Через введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 зріс рівень інфляції, а рівень доходів матері, з якою проживає дитина ні. В той же час матеріальне забезпечення батька дитини значно покращилось, оскільки він є фізичною особою підприємцем та отримує дохід у м. Києві, який дозволяє сплачувати аліменти на належному рівні. Враховуючи відсутність у відповідача інших дітей та перебування на його утриманні інших осіб, позивач вважає, що відповідач має змогу оплачувати аліменти, достатні для гармонійного розвитку дитини та утримання його сина на належному рівні.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.09.2024 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.10.2024 витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області відомості про отримані ОСОБА_2 доходи за період з 01.01.2024 по 01.10.2024.

Витребувані відомості надійшли на адресу суду 14.11.2024.

25.11.2024 від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилався на те, що його підприємницьку діяльність припинено. Вказував на те, що він має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що додатково зобов`язує його виконувати зобов`язання, встановлені Сімейним кодексом України. Посилаючись на викладене зазначав, що розмір аліментів, що підлягає стягненню з двох дітей, не може бути більшим ніж 33 % від його доходу, тобто не більше 16,5 % на одну дитину. Станом на 14.11.2024 у відповідача заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Також відповідач зазначав, що на час розгляду спору знаходиться у зареєстрованому шлюбі. Щодо зростання рівня інфляції ОСОБА_2 зазначав, що він постійно проживає в м. Києві, де рівень інфляції значно більший, ніж в інших містах України. Посилаючись на викладене відповідач вважає, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами покращення його матеріального стану, відповідно підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Також ОСОБА_2 вважає безпідставними в межах розгляду даної справи вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Щодо вимог про стягнення з нього витрат на правничу допомогу, суд вважає, що розмір такої допомоги значно завищений (згідно моніторингу ринку надання правничої допомоги в м. Києві), не відповідає заявленим вимогам та положенням діючого законодавства.

25.11.2024 від ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про витребування доказів, а саме про зобов`язання ОСОБА_1 надати суду інформацію/декларацію про її матеріальний стан за 2023/2024 роки.

02.12.2024 до суду від представника позивача надійшли відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про отримувані ОСОБА_1 доходи за другий та третій квартал 2024 року.

02.12.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої вона просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Зазначала про те, що відповідач впродовж тривалого часу працював у ТОВ «ММТ Плюс», та згодом у ТОВ «Укрспецсистем». Окрім цього з 24.01.2023 додатково, окрім основної оплачуваної роботи, надавав послуги як фізична особа-підприємець та мав додатковий дохід, що свідчить про покращення його матеріального стану. Щодо наявності дружини та малолітньої дитини на утриманні відповідача, наявність дитини ще не свідчить про належне утримання її зі сторони батька, доказів на підтвердження утримання свого сина відповідачем не надано. Його дружина ІНФОРМАЦІЯ_3 , є працездатною особою та має можливість самостійно працювати та забезпечувати свої потреби. Відповідачем не надано жодних доказів того, що він здійснює утримання своєї дружини.

09.12.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких він наполягає на безпідставності позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 , яка приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Причин неявки не повідомив.

Протокольною ухвалою суду в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів відмовлено, оскільки позивач самостійно надала суду відомості про отримувані нею доходи.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.07.2010. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2018 по справі № 489/3170/18 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 15-16).

Від спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

У відповідності до судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 12.12.2018 по справі № 489/7269/18, юз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2018 до повноліття дитини (а.с. 17-18).

Згідно постанови державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 14.01.2019 відкрито виконавче провадження № 58067007 з примусового виконання судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (а.с. 19).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 несе додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 , а саме на оплату уроків з англійської мови (а.с. 20). Крім того, ОСОБА_7 займається джиу-джитсу (а.с. 21, 22). Також неповнолітній ОСОБА_7 за станом свого здоров`я потребує витрат на власне лікування, придбання окулярів та лінз (а.с. 23-39).

Відповідно витягу з інформаційного сайту You control від 12.09.2024 ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем (а.с. 40-41).

У відповідності до відповіді Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області від 14.11.2024 дохід ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року становить 455 025,40 грн. (а.с. 78-80).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.11.2024 підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 припинено (а.с. 91-92).

У відповідності до копія актового запису про народження, виготовленого за допомогою за стосунку «Дія», ОСОБА_2 має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 93-94).

09.06.2021 ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_8 (а.с. 96).

До відзиву на позовну заяву відповідачем долучено копій квитанцій на підтвердження оплати аліментів (а.с. 98-111), а також скрін-шоти листування з позивачем щодо оплати додаткових витрат на утримання дитини (а.с. 113-117).

Згідно довідки ТОВ «Укрспецсистемс» від 25.10.2024 ОСОБА_2 працює на вказаному підприємстві з 15.08.2024, займає посаду майстер будівельних та монтажних робіт, його дохід за серпень 2024 року склав 9 825,67 грн., за вересень 2024 року 28 396,78 грн. (а.с. 112).

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, за період з 2 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року дохід ОСОБА_1 склав 135 564,47 грн. (а.с. 128-129).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з часу стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 сума аліментів на утримання дитини в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно суперечить інтересам дитини, цієї суми недостатньо для утримання сина. Фактично позивач утримує дитину за власні кошти.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже як позивач, так і відповідач зобов`язані утримувати своїх дітей.

Частина 2 статті 51 Конституції України визначає обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Цей же обов`язок закріплено в статті 180 СК України, за якою на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац 2 частини 3 статті 181 СК України).

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, зокрема статті 182, 183, 184 СК України, саме про таке застосування цих норм сімейного права визначається у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на встановлені обставини та надані сторонами докази суд виходить з інтересів та потреб дитини, враховує, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і неповнолітньої дитини, отримує заробітну плату.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає син, на його утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування.

Також суд визнає, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дитини, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну способу їх стягнення та, відповідно, збільшення їх розміру.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що в нього є інша неповнолітня дитина, оскільки будь-яких доказів на підтвердження утримання даної дитини ним до матеріалів справи не долучено.

Також суд не враховує посилання позивача на те, що вона несе додаткові витрати на утримання сина, пов`язані з його навчанням, заняттями спортом та лікуванням, оскільки порядок стягнення таких витрат передбачений ст. 185 Сімейного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду:

- копію договору № 12/09 про надання правничої (правової) допомоги від 12.09.2024;

- копію акту приймання-передачі послуг від 14.09.2024;

- копію платіжної інструкції від 13.09.2024;

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;

- ордер № 1409230.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3 500,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які були стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.12.2018 по цивільній справі № 489/7269/18 (провадження № 2-н/489/1309/18).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини.

Відкликати судовий наказ, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва по цивільній справі № 489/7269/18 (провадження № 2-н/489/1309/18) від 12.12.2018, після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 04.02.2025.

Суддя Г.А. Микульшина