Справа № 493/458/23
Провадження № 2/493/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Мясківської І.М.,

за участю секретаря Пінул І.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та дідової репутації,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовною заявою доОСОБА_2 , в якому просив суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та ділову репутацію інформацію, поширену відповідачем шляхом звернення в прямому ефірі ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєї сторінки в соціальній мережі Facebook під назвою « ОСОБА_3 », звівши на нього наклеп з нецензурною лайкою, поширивши ефір у 35 групах, чим принизив його честь та гідність в частині тверджень про те, що він є рашистом, сепаратистом, а також те, що він разом з матір`ю займалися підкупом виборів та фальсифікацією голосування, і являється працівником ОСОБА_4 та отримує грошові кошти.

Позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності зазначену інформацію, зобов`язати відповідача протягом десяти днів спростувати її у той самий спосіб у профілі в соціальної мережі Facebook « ОСОБА_3 », протягом трьох днів видалити недостовірну інформацію, стягнути моральну шкоду в сумі 50000,00 грн., а також судовий збір за подання позовної заяви.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що поширена відповідачем інформація відносно нього є неправдивою, свідомо та умисно розповсюджена ним, не підтверджена жодним судовим рішенням, доведена до невизначеного кола осіб, принижує честь, гідність та його ділову репутацію.

Розповсюдження недостовірної інформації завдало йому моральної шкоди, так як він є публічною особою, в ході виборчої компанії 2019 року балотувався депутатом Одеської обласної ради та Балтської міської ради Одеської області, має велике коло спілкування, являється волонтером та займається адвокатською діяльністю, займає посаду заступника директора ПП «Палантин Агро» і поширена інформація суттєво вплинула на ставлення друзів, знайомих та колег, підірвала авторитет та статус добропорядної, добросовісної, чесної, гідної людини, яка має бездоганну ділову репутацію.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явився, що відповідно до ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, судом встановлені слідуючі фактичні обставини справи.

Як вбачається з пояснень позивача, в групі «Балта Лайф», співзасновником якої він є, соціальної мережі Facebook, невідомою особою була опублікована стаття «Як можна вірити інформації любителю канабісу» фігурантом якої був відповідач, з приводу його критики на адресу керівників Подільського району, Балтської міської ради Одеської області та старости села в якій дотично було згадано про вживання відповідачем наркотичних засобів.

Реагуючи на цю публікацію відповідач 01.04.2023 року зі своєї сторінки в соціальній мережі Facebook під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звернувся до позивача, яке обурило останнього та породило спір між ними.

Вирішуючи спірне питання суд виходить з того, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, що зафіксовано в ст. 15 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Конституція України, зокрема ст. 34, кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно із ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на звернення до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації.

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, передбаченого ч. 1 ст. 277 ЦК України, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються відповідно до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди (пункт 27 постанови

Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з частиною першою ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі -ЄСПЛ) свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до п.2 ст. 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 06 жовтня 2015 року).

Правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування отже, не є предметом судового захисту думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності, висловлена в образливій для позивача формі.

На думку ЄСПЛ, слід уважно розрізняти факти та оцінювати судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. (рішення ЄСПЛ від 08.07.1986 року у справі «Лінгес проти Австрії»

Судом встановлено, що зміст інформації, яка поширена відповідачем, є його власною думкою, оціночним судженням і являється реакцією на публікацію статті в групі «Балта Лайф», співзасновником якої є позивач.

Судом не встановлено, що у зверненні відповідача оціночні критичні судження принижують честь, гідність позивача та мають негативний вплив на його ділову репутацію.

Дотримуючись балансу між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, суд визнає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки за твердженням самого позивача він є публічною особою, отже має бути готовим до підвищеного рівня критики, зокрема в грубій формі.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78, 81-82, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та дідової репутації відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 30.01.2025 року.

СУДДЯ