Провадження № 22-ц/801/388/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 рокуСправа № 757/20788/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Сопруна В.В., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року про повернення позовної заяви, постановлену суддею Холодовою Т.Ю., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання укладеним договору купівлі-продажу,

встановив:

19 листопада 2024 року з Печерського районного суду міста Києва до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області за підсудністю (територіальною юрисдикцією) надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») про визнання укладеним договору купівлі-продажу.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто разом з доданими документами позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

У скарзі вказує, що зазначення у позовній заяві індивідуально-визначених ознак договору купівлі-продажу та надання його копії є неможливим, адже її звернення до суду було спрямоване саме на визнання укладеним договору купівлі-продажу, тобто типового договору, розміщеного АТ КБ «Приватбанк» на Prozorro.Продажі ЦБД2 з усіма істотними умовами, які були визначені наперед та встановлені в ході проведення аукціону: предмет, ціна та ін. Вона додала до позовної заяви примірник типового договору купівлі-продажу нежитлової нерухомості, який був розміщений АТ КБ «Приватбанк» на Prozorro.Продажі ЦБД, та який вона просить визнати укладеним, тому вказана підстава для постановлення оскаржуваної ухвали є незаконною. Ціна позову складає 3 741 600 грн, на підтвердження чого надано роздруківку інформації про лот із сайту, з якої вбачається стартова ціна продажу. На виконання вимог ухвали вона сплатила судовий збір у максимальному розмірі, який визначений Законом України «Про судовий збір».

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказані норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 07 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до АТ КБ «Приватбанк», в якому просила визнати укладеним між нею, ОСОБА_1 , та АТ КБ «Приватбанк» договір купівлі-продажу 1 поверху нежитлової будівлі магазину загальною площею 356, 46 кв.м. (нежитлова будівля) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1-7).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року цивільну справу №757/20788/24-ц за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання укладеним договору купівлі-продажу передано на розгляд до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області (а.с.10-12).

Постановою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року зазначену ухвалу залишено без змін (а.с.98-101).

19 листопада 2024 року вказана справа надійшла до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

Вимоги до позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви визначені статтями 175 і 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк у десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків шляхом подання суду позовної заяви із зазначенням та поданням договору купівлі-продажу, який просить визнати укладеним позивач, зазначенням та поданням доказів на підтвердження вартості спірного майна (у кількості для суду та копії для відповідача), а також подання суду документу на підтвердження сплати позивачем судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» (а.с.111-112).

Вказану ухвалу отримано ОСОБА_1 29 листопада 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.114).

05 грудня 2024 року ОСОБА_1 подала позовну заяву про визнання договору укладеним у новій редакції, до якої було додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 15 140 грн (а.с.115-120).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу разом із доданим документами на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України (а.с.121-122).

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що у позовній заяві в новій редакції ОСОБА_1 так і не було зазначено індивідуально визначених ознак договору купівлі-продажу, який вона просить визнати укладеним, як і не було додано до позову вказаного договору. Також судом зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження вартості спірного майна (у кількості для суду та копії для відповідача).

Апеляційний суд виходить з того, залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції послався на п. 3, 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відповідно до яких позовна заява повинна містити:

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці (пункт 3);

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні (пункт 4);

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5).

Також судом зазначено, що згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Усуваючи недоліки позовної заяви ОСОБА_1 надала позовну заяву в новій редакції, в якій зазначила, що ціна позову становить 3 741 600 грн стартова ціна продажу нерухомого майна (лоту) на аукціонні.

Ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду. Неправильне визначення ціни позову може призвести до необґрунтованого відкриття провадження у справі або, навпаки, до необґрунтованої відмови у відкритті провадження.

За змістом п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць становив 3 028 гривень (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»).

Виходячи із визначеної ОСОБА_1 ціни позову, нею було сплачено судовий збір за максимальною ставкою судового збору, яка визначена за подачу позову зазначеної категорії - 15 140 грн.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд не зазначив точну суму судового збору, яку необхідно сплатити ОСОБА_1 , а відтак вона сплатила його на власний розсуд, виходячи із визначеної нею ціни позову.

Крім цього, не зазначення індивідуально визначених ознак договору купівлі-продажу, який просить визнати укладеним позивач, та не надання вказаного договору разом з позовом, про що зазначено судом в оскаржуваній ухвалі, не може слугувати підставою для повернення позову.

ОСОБА_1 зазначила мотивацію щодо істотних умов договору купівлі-продажу та обґрунтувала в позовній заяві неможливість надання договору, який визначений індивідуальними ознаками.

Згідно роз`яснень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Аналіз наданих сторонами доказів здійснюється судом за результатами розгляду справи по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі.

І ОСОБА_1 , і суд усвідомлюють наслідки не подання стороною доказів в обґрунтування своїх вимог при розгляді позову по суті.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом пунктів 3, 4 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, шо відповідно п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 364, 367, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді В.В. Сопрун

Т.М. Шемета