ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/2296/22

провадження № 22-ц/4809/190/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Драний В. В.) від 19.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

26.05.2022 Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми невиконаного грошового зобов`язання.

Позов обґрунтовано тим, що 23.05.2008 Відкрите акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 05-101209308-Ф. На виконання умов договору банк (кредитор) надав відповідачу (позичальнику) кредит у розмірі 50000 доларів США на строк з 23.05.2008 по 22.05.2028 з умовою сплати процентів за користування кредитом за ставкою 13,8 % річних.

Позичальник (відповідач) порушив умови виконання своїх зобов`язань за договором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2018, яке набрало законної сили 31.01.2019, з ОСОБА_1 та його поручителя ОСОБА_2 солідарно стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 37285,08 долара США, 3602,72 грн та 17600,00 грн штрафу.

Лише 11.02.2022 вказане рішення суду було виконане, а виконавче провадження закінчено.

Оскільки відповідач прострочив виконання свого грошового зобов`язання перед банком, то згідно з положеннями ст. 625 ЦК України банк має право вимагати від боржника сплати 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання за весь час прострочення, але в межах позовної давності.

Згідно з розрахунком банка за період з 29.03.2019 по 28.03.2022 (з врахуванням повної сплати боргу 11.02.2022) заборгованість відповідача у вигляді 3 % річних становить 3214,69 долара США, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь.

2.Короткий зміст рішення суду

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.02.2024 позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 задоволено частково, суд ухвалив стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, а саме 3043,08 долара США, та судовий збір у розмірі 2348,56 грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Суд мотивував своє рішення тим, що наявність судового рішення про задоволення вимог банку, яке не виконано відповідачем, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання 3 % річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 3 % річних від суми простроченого грошового зобов`язання, яка становила 37285,08 долара США, за період з 29.03.2019 по 28.03.2022, враховуючи повну сплату цієї заборгованості 11.02.2022, тобто за 1050 днів, що становить 3214,69 долара США. Однак суд врахував заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності й дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в межах трирічного строку позовної давності, з 26.05.2019 по 26.06.2022, а оскільки борг сплачений 11.02.2022, то період стягнення становить 993 календарних дні з 26.05.2019 по 11.02.2022. Відповідно стягненню підлягають проценти в сумі 3043,08 долара США. Період з 29.03.2019 по 25.05.2019 знаходиться за межами позовної давності.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційних скарг

3.1.Відповідач у справі ОСОБА_1 звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.02.2024 в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що зобов`язання відповідача у справі перед банком виникли з рішення суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 23.05.2008 № 05-101209308-Ф в сумі 37285,08 долара США. Таке зобов`язання є позадоговірним, але не деліктним. Крім того, за рішенням суду з відповідача стягнуто борг в іноземній валюті доларах США, а не в національній валюті України, а тому, вважає апелянт, підстав застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до боргових правовідносин, виражених в іноземній валюті, не має. Правові висновки Верховного Суду, на які у своєму рішенні посилався суд, не є релевантними так, як обставини порівнюваних справ не ідентичні, зокрема у наведених справах стягнення грошових коштів здійснювалося у національній валюті України. З огляду на безпідставність вимог позивача, позовна давність до вимог позивача не підлягає застосуванню. Крім того, якби на стадії касаційного перегляду справи № 127/15672/16-ц не було зупинено виконання рішення суду, то й підстав вимагати у відповідача сплати трьох процентів річних позивач не мав би (а. с. 131 132).

3.2.Позивач у справі Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.02.2024 в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь банка 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, що становить 3214,69 долара США, а також сплачений відповідачем судовий збір.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду про стягнення 3 % річних у межах загальної позовної давності за період з 26.05.2019 по 11.02.2022 в сумі 3043,08 долара США є хибним. Суд не взяв до уваги положення п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в частині продовження строку, встановленого 257 цього Кодексу, на строк дії встановленого постановою КМ України від 11.03.2020 № 211 карантину. З 12.03.2022 строк позовної давності було продовжено, а з 24.02.2022 його перебіг був зупинений відповідно до п. 19 Перехідних положень ЦК України. Позивач не пропустив позовну давність, звернувшись до суду з матеріальною вимогою про стягнення з відповідача процентів за період з 29.03.2019 по 28.03.2022. Тому, на думку апелянта, рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача процентів річних за період з 29.03.2019 по 26.05.2019 не ґрунтується на законі.

4.Відзиви на апеляційні скарги від сторін у справі до суду апеляційної інстанції не надійшли.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

5.Короткий зміст пояснень учасників справи у судовому засіданні 29.01.2025

Представник позивача у справі ПАТ АБ «Укргазбанк» Кузнєцов О. В. підтримав подану позивачем апеляційну скаргу та не визнав апеляційну скаргу, яку подав відповідач у справі.

Відповідач у справі ОСОБА_1 та його представник адвокат Шаповалов Д. В. підтримали подану відповідачем апеляційну скаргу та не визнали апеляційну скаргу, яку подав позивач у справі.

6.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

23.05.2008 Відкрите акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 05-101209308-Ф на виконання умов якого ОСОБА_1 (боржник) взяв у ВАТ АБ «Укргазбанк» (кредитор, правонаступником якого є позивач у справі) кредит у розмірі 50000,00 доларів США та зобов`язався повернути кредитору грошові кошти частинами і сплатити обумовлені договором проценти за користування кредитом у строк до 22.05.2028 (а. с. 7-14).

18.07.2014 банк направив ОСОБА_1 претензію про повернення заборгованості по кредиту розмірі 36697,88 долара США, яка була отримана ним 26.08.2014 (а. с. 51-52).

У жовтні 2014 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (поручителя) про солідарне стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 37 285,08 долара США та 24 908,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2018 у справі № 405/9706/14-ц, яке залишене без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 31.01.2019, позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 23.05.2008 № 05-101209308-Ф в сумі 37285,08 долара США та 17 600 грн (а. с. 15-17).

Ухвалою Верховного Суду від 11.03.2019 зупинено виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2018 року в справі № 405/9706/14-ц закінчення його перегляду в касаційному порядку (а. с. 36).

Постановою Верховного Суду від 17.06.2021 рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2018 та постанову Кропивницького апеляційного суду від 31.01.2019 у справі № 405/9706/14-ц залишено без змін, поновлено виконання судових рішень першої та другої інстанцій (а. с. 33 - 35).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Золотарьової Т. В. від 11.02.2022 виконавче провадження № 66871916 з примусового виконання виконавчого листа № 405/9706/14-ц, виданого 19.02.2019 Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 37285,08 долара США та 17600 грн, у зв`язку з фактичним повним виконанням боржником рішення суду (квитанція № TR.137255.15490.12833 від 11.02.2022 року на суму 37285,08 доларів США) (а. с. 18).

7.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не повною мірою відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги позивача підлягають задоволенню, а вимоги апеляційної скарги відповідача частковому задоволенню.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1.Норми права та їх джерела

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

8.2.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2018 у справі № 405/9706/14-ц за позовомПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили 31.01.2019 та яке згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України має преюдіційне значення для справи № 405/2296/22, встановлено, що з травня 2014 року, порушуючи умови укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_1 кредитного договору від 23.05.2008 № 05-101209308-Ф, позичальник не вносить кошти на погашення кредиту, тобто вчинив порушення грошового зобов`язання. Цим же рішенням суду встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором становить 37285,08 долара США, яка складається з такого: 34375,25 долара США заборгованість за кредитом, 831,08 долара США заборгованість за простроченим кредитом, 1625,46 долара США прострочена заборгованість за процентами. Суд встановив підстави для солідарного стягнення з відповідачів простроченої заборгованості та дострокового стягнення частини кредиту, що залишилася.

Обов`язок позичальника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити не лише суму боргу, а й три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, встановлено ч. 2 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 ЦК України.

Законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу (п. 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, п. 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 761/16124/15-ц).

В оскаржуваному рішенні суду першої інстанції викладено по суті такий самий висновок, який є правильним з огляду на встановлені судом обставини справи.

Тому колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що його зобов`язання перед банком виникли з рішення суду про стягнення з нього заборгованості й за своєю природою є позадоговірним.

У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє аргумент відповідача у справі про те, що положення ч. 2 ст. 625 ЦК України застосовуються до простроченого грошового зобов`язання, яке виражене в національній валюті України гривні, але не застосовується до грошового зобов`язання в іноземній валюті.

Такий аргумент відповідача суперечить змісту цивільного законодавства України так, як такого застереження не містить ні ст. 625 ЦК України, ні будь-яка інша норма закону.

Висновок про правову природу валюти при визначенні 3 % річних, передбачених у ч. 2 ст. 625 ЦК України, сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, а саме: «Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України».

Крім того, у ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).

З огляду на те, що заборгованість за кредитним договором в сумі 37285,08 долара США, яка присуджена рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2018 у справі № 405/9706/14-ц, ОСОБА_1 сплатив одноразовим платежем 11.02.2022 (а. с. 18, 94), позивач (кредитор) має право вимагати у відповідача сплати 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення, тобто до 10.02.2022.

Так, як таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен день прострочення з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту усунення порушення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову (позовна давність).

При цьому під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач просив суд застосувати позовну давність до вимог позивача (а. с. 32).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 260, ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253 - 255 цього Кодексу. За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Крім того, згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 26.05.2022 й просив стягнути 3 % річних від суми простроченого грошового зобов`язання за період з 29.03.2019 по 10.02.2022 (див. розрахунок, а с. 6), тобто до дня припинення зобов`язання виконанням.

Суд першої інстанції вважав, що позовна давність у цій справі становить три роки, які передують даті звернення позивача до суду, тобто з 26.05.2019 по 25.06.2022. У межах цього строку перебуває період стягнення 3 % річних - з 26.05.2019 по 11.02.2022 (993 календарних дні).

З таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується з огляду на те, що у спірному періоді строки, встановлені ст. ст. 257, 258 ЦК України були продовжені.

Так згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на усій території України установлений карантин.

Надалі цей строк карантину неодноразово був продовжений відповідними постановами Кабінету Міністрів України до 30.06.2023 (постанова Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020).

Отже, строки давності щодо вимог про стягнення сум з підстав, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, які не спливли на момент набрання чинності Законом № 540-ІХ, тобто станом на 02.04.2020, продовжуються на строк дії такого карантину (до 30.06.2023).

Такі ж висновки щодо застосування Закону № 540-ІХ викладені в п. 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20, а також у постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21, від 16.11.2023 у справі № 487/1342/21 тощо.

На момент набрання чинності Законом № 540-ІХ (02.04.2020) вимога позивача про стягнення 3% річних від простроченого відповідачем грошового зобов`язання з 26.05.2019 по 10.02.2022 перебуває у межах продовженої Законом № 540-ІХ позовної давності, що не врахував суд першої інстанції, а тому позивач, звернувшись до суду 26.05.2022, дотримався строку, встановленого ст. 258 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, про те, що суд неправильно застосував (не застосував п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ), що потягло безпідставну відмову, мотивовану пропуском позовної давності, у стягненні з відповідача 3 % річних за період з 29.03.2019 по 25.05.2019.

Наданий позивачем разом з позовною заявою розрахунок 3 % річних (а. с. 6) відповідає формулі, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц: 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

З огляду на встановлені місцевим судом обставини справи з відповідача підлягає стягненню: 37285,08 х 1050 х 3 / 100 / 365 = 3214,69 дол. США, де:

37285,08 - сума простроченої заборгованості за договором, долари США;

1050 кількість календарних днів з 29.03.2019 по 10.02.2022.

Тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв`язку з тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права про позовну давність, що потягло помилкове визначення періоду, за який підлягають стягненню 3 % річних від простроченої суми, а також неправильне визначення суми стягуваних відсотків, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржуване рішення суду підлягає зміні у відповідних частинах. При цьому вимоги апеляційної скарги позивача підлягають задоволенню повністю.

Натомість вимоги апеляційної скарги відповідача підлягають задоволенню частково (в частині скасування рішення суду першої інстанції) з огляду на необґрунтованість його вимоги про відмову в возові.

10.Про судові витрати

Одним із принципів цивільного судочинства, закріплених у п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку зі зміною рішення суду першої інстанції та повним задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за сплачений ним судовий збір в сумі 2481,00 грн (а. с. 1) за подання до суду першої інстанції позовної заяви та за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги в сумі 3721,50 грн (а. с. 151).

Сплачений відповідачем ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3721,50 грн (а. с. 162) за подання до суду апеляційної скарги покладається на нього без компенсації з огляду на правила розподілу судового збору, встановлені ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задовольнити частково, а вимоги апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити повністю.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.02.2024 (його мотивувальну та резолютивну частини) щодо періоду, за який стягуються з відповідача три відсотки річних від простроченої суми, а також суми стягуваних відсотків змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (код юридичної особи у ЄДР: 23697280) 3214,69 долара США (три тисячі двісті чотирнадцять долара США шістдесят дев`ять центів) як 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 29.03.2019 по 10.02.2022.

Змінити здійснений судом першої інстанції розподіл судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (код юридичної особи у ЄДР: 23697280) 2481,00 грн компенсації за сплачений судовий збір.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (код юридичної особи у ЄДР: 23697280) компенсацію за сплачений судовий збір в сумі 3721,50 грн за подання до суду апеляційної скарги.

Судові витрати ОСОБА_1 , пов`язані з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на нього.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 30.01.2025.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник