Справа № 183/2366/24
№ 6/183/569/24

У Х В А Л А
13 січня 2025 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Аніськової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Максима Селезньова боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , про визначення частки майна боржника, -
27 грудня 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпрпопетровської області Максим Селезньов звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у спільній сумісній власності з дружиною ОСОБА_3 , визначити частку майна боржника ОСОБА_1 , що перебуває у спільній сумісній власності подружжя та зареєстроване за ОСОБА_3 , а саме:
-визначити частку будинку, загальною площею 260,8 кв.м., житловою площею 117,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
-визначити частку будинку загальною площею 67,6 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
Подання мотивує тим, що в його провадженні, як приватного виконавця, на виконанні перебуває з виконавче провадження № 75309396 від 14.06.2024 року з примусового виконання:
- виконавчого листа № 183/2366/24 виданого 10.06.2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики від 01 лютого 2022 року у розмірі 1 964 830,00 гривень (один мільйон дев`ятсот шістдесят чотири тисячі вісімсот тридцять гривень 00 копійок), судового збору в розмірі 15 140,00 гривень (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень 00 копійок) та судового збору за подання заяви про забезпечення позову 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
В ході проведення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.02.1995 (актовий запис № 126 від 24.02.1995).
За ОСОБА_1 не зареєстроване право власності на нерухоме майно, а так само не зареєстровані транспортні засоби, земельні ділянки.
ОСОБА_1 не працевлаштований, не являється засновником юридичної особи.
Приватним виконавцем на адресу боржника направлялися вимоги про фінансовий та майновий стан, однак витребувана інформація не була надана, боржник рішення суду не виконує, коштів на рахунку боржника не достатньо, майно, на яке можливо звернути стягнення, за боржником не зареєстроване.
В той же час стягувачем подано клопотання про звернення стягнення на частку боржника, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, та зареєстроване за ОСОБА_3 .
Зокрема за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на:
-будинок, загальною площею 260,8 кв.м., житловою площею 117,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-будинок, загальною площею 67,6 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Таким чином, приватний виконавець зазначає, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань, самостійно суму боргу не сплатив, не надав відомості про свої доходи та майно, рахунки в банківських та фінансових установах. В ході проведення виконавчих дій рухомого чи нерухомого майна, належного ОСОБА_4 , та на яке, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», можливо звернути стягнення, - не виявлено.
Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику на праві спільної сумісної власності з дружиною, належить частку зазначеного вище майна, набутого під час перебування у шлюбі.
Оскільки частка ОСОБА_4 не визначена, приватний виконавець, в порядку ст. 443 ЦПК України, просить визначити частку майна боржника.
В судове засідання приватний виконавець не з`явився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності, подання підтримав.
Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду подання.
Боржник в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду подання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заперечень проти клопотань не подані, що не є перешкодою для розгляду подання.
Суд, розглянувши подання, дійшов до наступного.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення суми боргу за договором позики, - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 01 лютого 2022 року у розмірі 1 964 830,00 гривень (один мільйон дев`ятсот шістдесят чотири тисячі вісімсот тридцять гривень 00 копійок), судовий збір в розмірі 15 140,00 гривень (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень 00 копійок) та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Відповідач є користувачем підсистеми «Електронний суд», отримав копію рішення, в апеляційному порядку рішення не оскаржувалося, набрало законної сили, внаслідок чого 10.06.2024 року позивачеві видано виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Максима Селезньова від 14.06.2024 року відкрите виконавче провадження № 75309396 з виконання виконавчого листа № 183/2366/24 від 10.06.2024 року, про стягнення з боржника на користь стягувача зазначених вище сум боргу та судового збору.

Повідомленням № 544868 підтверджується факт доставки постанови про відкриття виконавчого провадження з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Максима Селезньова від 14.06.2024 року накладено арешт коштів боржника в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та винагороди приватного виконавця у розмірі 2175533,16 грн., а також накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника в межах цієї ж суми.

ОСОБА_1 не зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За ОСОБА_1 не зареєстроване право власності на земельні ділянки, про що свідчить дані Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Великовантажні та інші технологічні транспортні засобі за ОСОБА_1 у Південно-Східному міжрегіональному управлінні Державної служби з питань праці також не зареєстровані, а так само, за даними Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області за Шніповим Д.С. не зареєстрована сільськогосподарська техніка, у МВС відсутні дані щодо реєстрації транспортних засобів за ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 цього Закону).

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження"встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частиною п`ятою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, спрямований на розв`язання суто процесуальних суперечок та здійснення судового контролю за ключовими аспектами виконавчого провадження, при цьому спір, що існував між боржником та стягувачем, вже вирішений судовим рішенням, що виконується.

Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що державний (приватний) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що за наявності спору про право цивільне держава повинна забезпечити учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів. На досягнення цієї мети спрямовані правила процесуального закону, що регламентують позовне провадження.

Розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами статті 443 ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції, за наявності спору про право.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) дійшла висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема про те, що стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. При цьому Велика Палата Верховного Суду вказала, що виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом у порядку позовного провадження.

У даному випадку судом не знайдено наявності спору про право, а тому подання розглядається за правилами ст. 443 ЦПК України.

Суду надано належні та допустимі докази про те, що боржник ОСОБА_1 з 24.02.1995 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , про що свідчить актовий запис про шлюб № 126 від 24 лютого 1995 року.

ОСОБА_3 в період шлюб зі ОСОБА_1 набула право власності на:

-будинок, загальною площею 260,8 кв.м., житловою площею 117,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-будинок, загальною площею 67,6 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка, площею 0,15 га, кадастровий номер :03:015:0001, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,

про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Положеннями ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, право власності на вказане вище нерухоме майно набуте в шлюбі, а отже є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 р. по справі № 464/2227/17 зазначив, що задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно із іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з нього боргу. Визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, що є адекватним ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Визначаючи частку боржника ОСОБА_1 в спільному майні подружжя, слід виходити з рівності сторін, а тому її слід визначити як . Суд в цьому випадку виходить з того, що під час розгляду подання боржником не було доведено іншого, а саме що частки в спільному майні подружжя є іншими.

З урахуванням зазначеного подання є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 371 ЦК України, ст. 443 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Максима Селезньова боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , про визначення частки майна боржника, - задовольнити.

Визначити, що частка майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в спільній сумісній власності з його дружиною ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у нерухомому майні, а саме:

-у житловому будинку загальною площею 260,8 кв.м., житловою площею 117,1 кв.м., площа земельної ділянки 1500 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20378728, , -

-у житловому будинку, загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20379491;

-земельної ділянки, площею 0,15 га, кадастровий номер :03:015:001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , - складає 1/2 частку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя О.В. Сорока.