Справа № 144/1541/24
Провадження № 2/144/403/24
Р І Ш Е Н Н Я
"30" січня 2025 р. смт Теплик
Теплицький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої - судді Магдяк Н.І.,
з участю секретаря судового засідання Гончарук Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Вінницького міського суду від 10.04.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми 1500 гривень на частки від всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття.
Свої вимоги мотивує тим, що вона є матір`ю неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та знаходиться на її утриманні.
Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 04.12.2012 із відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі по 400 грн щомісячно, починаючи з 21.11.2012 і до повноліття дитини.

Рішенням Вінницького міського суду від 10.04.2018 збільшено розмір аліментів, а саме стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1500 грн щомісячно і до її повноліття.

Стверджує, що починаючи з 2022 року відповідач проживає та працює в Польщі та отримує заробітну плату в розмірі 40 000 грн щомісячно, а відтак матеріальне становище відповідача покращилося.

Позивач не працює і доходів немає.

Ухвалою судді від 11.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що відповідає положенню п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правовій позиції КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/77944/18 (61-185-св23), а також повідомлявся шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України, що відповідає ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Відзив на позовну заяву, інші заяви та клопотання від ОСОБА_2 до суду не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у їх відсутності, що відповідає положенню ч. 3 ст. 211 та ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 22.06.2012 виконкомом Бджільнянської сільської ради Теплицького району, Вінницької області.

Донька проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні та вихованні, що підтверджується витягом № 214 від 19.07.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.

На підставі рішення Теплицького районного суду Вінницької області № 222/1816/12 (2/222/522/12) від 04.12.2012 із відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 400 гривень щомісячно, починаючи з 21.11.2012 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області № 127/2544/18 від 10.04.2018 збільшено розмір аліментів, а саме стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1500 грн щомісячно і до її повноліття.

Заявляючи позовну вимогу про зміну розміру раніше присуджених аліментів із твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника, позивач зазначила, що відповідач, з 2022 проживає та працює в Польщі отримує доходи щомісячно в розмірі 40 000 грн, хоча доказів на підтвердження даної обставини до суду не надала.

У ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите також в українському законодавстві.

Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно зі ст. ст. 7, 8 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до положень статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

За положеннями ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів, із огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічні правові позиції викладені Постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 152/100/18 та від 16.06.2021 у справі № 643/11949/19.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові ВС від 14.11.2018 у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру.

Правомірність такого способу захисту встановлюється судом із урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статтей 182-184, 192 СК України. Право застосування такої норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014).

Суд звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, оскільки позивач просить стягнути аліменти на одну дитину в розмірі частини заробітку відповідача, що є найменшим розміром у частці від заробітку (доходу), встановленим ч. 5 ст. 183 СК України.

Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, у зв`язку з об`єктивною необхідністю у забезпеченні її належного матеріального утримання, зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, його тяжкого матеріального становища та за відсутності доказів на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, зважаючи на право того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2018, шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми 1500 грн на частку зі всіх видів заробітної плати (доходів) відповідача щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Водночас суд роз`яснює, що сторони не позбавлені права на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я сторін, інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України).

У п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 передбачено, що у випадку зміни розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180, 182, 191, 192 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/2544/18 (2/127/449/18) від 10.04.2018 із твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника податків.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: