ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

30 січня 2025 року м.Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Красвітної Т.П., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу рухомого (автомобіль) та нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу рухомого (автомобіль) та нерухомого майна відмовлено.

На зазначене вище рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 10.01.2025, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду (а.с. 169).

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження було встановлено, що апелянтом до апеляційної скарги не долучено квитанцію про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на зазначене вище рішення.

ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому просить звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року (а.с. 174-180).

Однак, наявні підстави для відмови в задоволенні даного клопотання, з огляду на наступне.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із частинами першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20) зазначила, що з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (§ 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; § 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (§ 111 рішення Європейського суду з прав людини від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia»).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

За змістом статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням наведеної практики ЄСПЛ, основною підставою для звільнення особи від сплати судового збору (крім осіб, які звільненні від такої сплати в силу вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір») є скрутний майновий стан, який особа повинна довести належними доказами.

Разом з тим, надана довідка Відділу обслуговування громадян №1 Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Дніпропетровській області про доходи №5181 6111 0518 2096 від 14.08.2024 та відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 14.08.2024 року не є достатнім доказом, оскільки взагалі не відображають розмір доходу апелянта за попередній календарний рік (весь 2024 рік, оскільки апеляційна скарга подавна 10.01.2025), а лише відображає дохід за період з липня 2023 року по червень 2024 року (з 3 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року), а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості визначити чи дійсно розмір судового збору, який підлягає сплаті апелянтом за подання апеляційної скарги на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року перевищує 5% від річного доходу апелянта за попередній календарний рік, що в своє чергу свідчить про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Слід зазначити, що відмова у звільнені від сплати судового збору не порушує положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд, оскільки не перешкоджає апелянту у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

З огляду на зазначене, клопотання про звільнення апелянта від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року, не підлягає задоволенню.

При зверненні до суду у 2023 році з позовом до суду першої інстанції позивачкою було заявлено три вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів купівлі - продажу: 1) автомобіля ОреІ-Соmbо 2003 року випуску державний номер НОМЕР_1 , за довідкою-рахунок НОМЕР_2 виданою 22.05.15. ФОП ОСОБА_4 ; 2) приватного будинку, за адресою АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу, нотаріальні бланки серії НАР 708360, НАР НОМЕР_3 , серія та номер: р.№ 1-3021, виданий 02.10.15., видавник: ОСОБА_5 , Перша Павлоградська державна нотаріальна контора; 3) приватної земельної ділянки, за адресою АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу, нотаріальні бланки серії НАР 708362, НАР НОМЕР_4 , серія та номер: р.№ 1-3023, виданий 02.10.15., видавник: ОСОБА_5 , Перша Павлоградська державна нотаріальна контора.

Згідно п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання апеляційної скарги на рішення суду, сума судового збору становить - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08 липня 2011 року (в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги) ставка судового збору при зверненні з апеляційною скаргою на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, тому сума судового збору складає 4831,20 (чотири тисячі вісімсот тридцять одна грн) 20 коп. (1073,06 + 1073,60 + 1073,60 *150%).

Судовий збір підлягає сплаті на рахунок:

Отримувач коштів: ГУК у Дн-кiй обл/Шев.р/ 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155 , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0004628, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу призначення платежу: судовий збір, за скаргою прізвище, ім`я та по батькові (найменування) платника, Дніпровський апеляційний суд (м.Дніпро).

Враховуючи викладене, наявні підстави для залишення апеляційної скарги без руху та надання апелянту часу для усунення вказаного в ухвалі недоліку.

Керуючись ст.ст. 185, 356 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення ДПавлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу рухомого (автомобіль) та нерухомого майна, - залишити без руху для усунення вказаного в ухвалі недоліку протягом 10 (десяти) днів з дня вручення копії ухвали.

У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк скарга буде вважатись неподаною та повернута апелянту.

Суддя Т.П.Красвітна