Справа № 650/3576/24
провадження № 2-о/650/28/25
УХВАЛА

щодо призначення судово-психіатричної експертизи

27 січня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сікори О.О.,

присяжних: Забавської Ю.Ю., Брящій М.Г.,

за участю секретаря Завістовської Л.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Олександрівка клопотання заявника про призначення судово-психіатричної експертизи, у межах цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Виконавчий комітет Великоолександрівської СР Херсонської області, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа заявою ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна в якій заявник просить: визнати недієздатною громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; призначити його опікуном ОСОБА_2 .

Заявник заявив клопотання в якому просить призначити судову психіатричну експертизу з метою визначення психічного стану ОСОБА_2 та її здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

На вирішення експертів просить поставити наступні питання: чи страждає ОСОБА_2 на будь-яке психічне захворювання? чи є захворювання ОСОБА_2 хронічним і стійким? чи дозволяє психічне захворювання ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними?

В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що ОСОБА_2 останнім часом виявляє ознаки психічного розладу, що виражається у неможливості самостійно здійснювати елементарні побутові дії.

Заявник вказує, що через зазначені обставини ОСОБА_2 потребує постійного нагляду та догляду, оскільки не може самостійно забезпечувати свої життєві потреби.

На підтвердження своїх доводів заявник зазначає, що поведінка ОСОБА_2 погіршувалася поступово, що підтверджується свідченнями осіб, які спостерігають за нею впродовж останнього часу.

У зв`язку з цим заявник вважає, що проведення судово-психіатричної експертизи є необхідним для встановлення фактичного психічного стану ОСОБА_2 та її здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

На судовому засіданні заявник підтримав подане клопотання та просив призначити вказану експертизу, пояснивши, що його теща після перенесеного інсульту та у зв`язку з гіпертонічною хворобою не може себе самостійно обслуговувати, що відобразилося на її психічному стані.

Заслухавши доводи заявника та вивчивши матеріали справи суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини третьої статі 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до частини першої статі 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Суд не встановив достатніх даних про психічний розлад здоров`я ОСОБА_2 для призначення щодо неї судово-психіатричної експертизи.

Так, заявник у заяві не вказує жодної ознаки, яка б свідчила про психічний розлад у ОСОБА_2 , не наводить прикладу її поведінки, яка б була притаманна особі, яка не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Суд звертає увагу, що заявник обґрунтовує необхідність визнання ОСОБА_2 недієздатною виключно на підставі її фізичних обмежень та стану здоров`я, що не є беззаперечним свідченням наявності хронічного, стійкого психічного розладу. Висновки лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) містять інформацію про наявність у ОСОБА_2 наслідків перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу (інсульту), однак вони не вказують на діагностований психічний розлад, який би свідчив про втрату особою здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд також зазначає, що відповідно до медичної документації, представленої заявником, ОСОБА_2 може мати порушення когнітивних функцій, мовлення, рівноваги та моторики, однак ці порушення не є достатньою підставою для визнання особи недієздатною. Відповідно до судової практики, лише наявність фізичних обмежень або когнітивних порушень, що не підтверджені діагнозом стійкого психічного розладу, не є достатньою підставою для обмеження цивільної дієздатності або визнання особи недієздатною.

Крім того, у заяві не наведено конкретних фактів, які б свідчили про те, що поведінка ОСОБА_2 є небезпечною для неї самої або для оточуючих, що вона не може самостійно приймати рішення щодо власного життя та майна, або що вона вчиняє дії, які мають негативні наслідки через нездатність усвідомлювати їх значення. Відсутність таких фактів унеможливлює прийняття рішення про призначення судово-психіатричної експертизи.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що надані заявником матеріали не містять достатніх доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_2 ознак хронічного, стійкого психічного розладу, що є необхідною умовою для визнання особи недієздатною відповідно до статті 39 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 298 ЦПК України, суд призначає судово-психіатричну експертизу лише за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я особи. Враховуючи відсутність таких даних, суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення судово-психіатричної експертизи у цій справі.

Суд також враховує, що заявник повідомив, що не звертався до лікаря-психіатра для огляду ОСОБА_2 , а також що вона не перебувала і не перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Відсутність звернень до спеціалізованого лікаря та відповідного обліку додатково підтверджує відсутність обґрунтованих підстав для призначення судово-психіатричної експертизи, оскільки не надано доказів наявності у ОСОБА_2 ознак психічного розладу, що є необхідною умовою для призначення відповідної експертизи.

Призначення судово-психіатричної експертизи без достатніх підстав може розглядатися як порушення прав людини, зокрема права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Європейської конвенції з прав людини (ЄКПЛ).

Відповідно до статті 5 ЄКПЛ, ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як на законних підставах, передбачених цією статтею. Одна з таких підстав це "законне затримання осіб, що страждають на психічні розлади", проте це має бути підтверджено обґрунтованими доказами. Практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) вказує на те, що будь-яке втручання у права особи повинно бути пропорційним і базуватися на встановлених фактах.

Зокрема, у справі "Варбанов проти Болгарії" ЄСПЛ підкреслив, що примусове психіатричне обстеження або госпіталізація мають бути виправдані належними доказами та відповідати критеріям законності. Призначення психіатричної експертизи без попередніх ознак психічного розладу може бути розцінене як необґрунтоване втручання у права людини та порушення принципу пропорційності.

Крім того, призначення експертизи щодо особи без достатніх підстав фактично означає піддання психіатричному обстеженню людини, яка може бути психічно здоровою. Це створює ризик порушення гідності особи, що суперечить статті 3 ЄКПЛ, яка забороняє нелюдське та таке, що принижує гідність, поводження. Також така практика може завдати шкоди репутації особи, викликати її стигматизацію та суспільний осуд, що суперечить статті 8 ЄКПЛ, яка гарантує право на повагу до приватного життя.

Окрім цього, необґрунтоване призначення психіатричної експертизи може стати інструментом зловживань, особливо у випадках, коли метою є обмеження прав осіб похилого віку або спроба втручання у їхнє майно. Враховуючи це, суди повинні діяти в межах принципу пропорційності та обґрунтованості, щоб не допустити необґрунтованого втручання у свободу людини та її приватне життя.

З огляду на вищезазначене, суд має відмовити у призначенні судово-психіатричної експертизи, якщо відсутні достатні докази психічного розладу особи, оскільки така експертиза може суперечити статтям 3, 5 та 8 ЄКПЛ і створювати небезпеку порушення фундаментальних прав людини.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи.

Керуючись наведеними положеннями закону, міжнародною судовою практикою та вказаними нормами ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання заявника про призначення судово-психіатричної експертизи стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 31 січня 2025 року.

Суддя:

О.О. Сікора ________________

Присяжні:

Забавської Ю.Ю. ________________

Брящій М.Г. ________________