Справа № 610/3605/24
Провадження № 2/610/308/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Феленка Ю.А.,

за участю: секретаря судового засідання Афоніної Д.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стрельченка О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Балаклія Ізюмського району Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник адвокат Стрельченко О.В., звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить здійснити поділ майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01.03.2002 до 05.12.2023 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час шлюбу, 19.03.2019 подружжя придбало ізольовану однокімнатну квартиру, загальною площею 35,7 кв.м за вказаною вище адресою та зареєстрували в цій квартирі місце свого постійного проживання. Після розірвання шлюбу відповідач змінив замки у спірній квартирі та перешкоджає позивачу користуватися нею. Згоди щодо розподілу спільного майна сторони не знайшли. Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою від 24.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

09.10.2024 відповідач ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву, у якій просив залишити позовну заяву ОСОБА_1 про поділ майна без руху, визнати за ним право власності на частину майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме на 1/2 частину ізольованої однокімнатної квартири, загальною площею 36,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , залишивши у власності ОСОБА_1 1/2 частину вказаної квартири.

Обґрунтовуючи зустрічний позов, відповідач ОСОБА_1 зазначив, що окрім квартири, зазначеної у позовній заяві ОСОБА_1 , під час шлюбу сторонами 07.04.2016 було придбано ще одну квартиру загальною площею 36,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , яка також є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу.

Ухвалою від 21.10.2024 прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності. Об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності. Ухвалено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами у загальному позовному провадженні та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

05.11.2024 позивач ОСОБА_1 подала відзив на зустрічну позовну заяву, де зазначила, що квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , вона придбала за власні кошти, які отримала від своєї матері ОСОБА_3 . Тому перед придбанням квартири ОСОБА_2 , 07.04.2016 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про те, що гроші на придбання цієї квартири належать його дружині ОСОБА_1 , а придбана квартира не є спільною власністю подружжя та належить позивачу на праві приватної власності. За таких обставин вищевказана квартира є приватною власністю позивача та не підлягає поділу.

15.11.2024 ОСОБА_2 подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою від 19.11.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 30 днів.

18.12.2024 ОСОБА_2 подав заяву, у якій просив залишити без розгляду заяву про залишення позовної заяви без розгляду, подану ним 15.11.2024.

Ухвалою суду від 18.12.2024 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, призначено справу до судового розгляду на 20.01.2025. Відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху. Заяву відповідача ОСОБА_2 про залишення зустрічного позову без розгляду залишено без розгляду.

Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала із підстав, наведених у позовній заяві, пояснила, що спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вони з відповідачем придбали за спільні кошти, отже вона є спільною сумісною власністю подружжя. Зустрічний позов позивач не визнала зазначила, що спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , фактично придбала за власні кошти її мати та оформила цю квартиру на позивача з метою уникнення у подальшому процедури з переоформлення цієї квартири у порядку спадкування, про що відповідач був обізнаний та склав у нотаріуса відповідну заяву, у якій визнав, що придбана квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, а є приватною власністю його дружини ОСОБА_1 . Тому позивач вважає, що ця квартира є її особистою власністю та не підлягає поділу.

Представник позивача позовну заяву ОСОБА_1 підтримав із наведених у ній підстав, просив задовольнити. Вимоги зустрічного позову не визнав, просив відмовити у їх задоволенні із наведених у відзиві на зустрічний позов підстав.

Відповідач у судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав, зазначив, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вони з ОСОБА_1 дійсно придбали під час шлюбу, проте фактично за його гроші, а також зазначив, що також витрачав свої кошти на ремонт цієї квартири. Зустрічний позов підтримав, із наведених у ньому підстав, пояснив, що дійсно перед придбанням квартири за адресою: АДРЕСА_2 , він підписав у нотаріуса заяву про визнання того, що вказана квартира придбана за гроші дружини та не є спільною сумісною власністю подружжя, із формальних підстав, оскільки не припускав, що у майбутньому доведеться її ділити. Також зазначив, що на ремонт цієї квартири він також витрачав власні кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Сторони перебували у зареєстровану шлюбі з 01.03.2002 до 02.11.2023.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 02.11.2023 розірвано шлюб, зареєстрований 01.03.2002 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у виконавчому комітеті Червонодонецької селищної ради Балаклійського району Харківської області. Рішення набрало законної сили 05.12.2023 (а.с. 9-10).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2024 № 395233331 квартира, загальною площею 35,7 кв.м, житловою площею 18,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_2 (а.с. 11).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.09.2024 № 348551866 квартира, загальною площею 36,1 кв.м, житловою площею 18,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с. 33).

07.04.2016 ОСОБА_2 подав заяву приватному нотаріусу Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Іноземцевій Р.М., у якій підтвердив, що гроші в сумі 79 596 грн, які витрачаються його дружиною ОСОБА_1 на купівлю квартири АДРЕСА_3 ) не є спільною сумісною власністю подружжя, а є її приватною власністю, таким чином вищевказане майно належатиме його дружині на праві приватної власності (а.с. 76).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним і поділу спільного майна подружжя", вирішуючи суперечки між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Статтею 64 СК України визначено, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена (ч. 3, ст. 65 СК України).

Судом встановлено, що ізольована, однокімнатна житлова квартира, загальною площею 35,7 кв.м, житловою площею 18,4 кв.м, що знаходиться на першому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , була придбано 19.03.2019 ОСОБА_2 і ОСОБА_4 під час шлюбу, отже зазначене майно є об`єктом права їх спільної сумісної власності та підлягає поділу. Доказів того, що вказане майно може належати одному з подружжя на праві приватної власності, суду не надано. Підстав відступлення від рівності часток у судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя права власності на 1/2 частину спірної житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас судом встановлено, що житлова квартира загальною площею 36,1 кв.м, житловою площею 18,4 кв.м, ізольована, однокімнатна, що знаходиться на другому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , придбана під час шлюбу ОСОБА_1 за її особисті кошти і є її приватною власністю, що підтверджується нотаріально завіреної заявою ОСОБА_2 від 07.04.2016, а тому поділу не підлягає, оскільки про це існує відповідна домовленість між подружжям.

Враховуючи викладене первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності слід відмовити.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 за подання до суду позовної заяви сплачено 1 211,20 грн судового збору (а.с. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 , згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсуються їй за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 суд відмовляє повністю, при цьому судових витрат ним понесено не було, оскільки від сплати судового збору він звільнений, отже у суду відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат в цій частині.

Враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 до судових дебатів подано заяву про необхідність подання доказів на обґрунтування понесених нею витрат на правничу допомогу, суд встановлює їй строк для подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, статтями 60, 61, 63, 69, 70 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину житлової квартири, загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Компенсувати ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок за рахунок держави.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Встановити позивачу ОСОБА_1 строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 30 січня 2025 року.

СуддяЮ.А. Феленко