Справа № 489/519/25
Провадження № 2-з/489/3/25
Ухвала

Іменем України

30 січня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Костюченко Г.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , поданої його представником ОСОБА_2 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором займу,

встановив:

В січні 2025 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором займу, що оформлений розпискою від 24.12.2021 року на 400 000,00 грн.

30.01.2025 позивач через свого представника звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, відповідно до якого просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), та встановлення заборони реєстраційних дій відносно наступного майна:

- Земельна ділянка, кадастровий номер: :08:000:0153, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Вітовський р. Мішково-Погорілівська сільська рада;

- Земельна ділянка кадастровий номер: :12:000:0247, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою Миколаївська область, Вітовський район, Мішково-Погорілівська сільська рада;

- Земельна ділянка, кадастровий номер: :12:000:0248, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Вітовський р., Мішково-Погорілівська сільська рада;

- Земельна ділянка, кадастровий номер: :12:000:0246, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Вітовський р., Мішково-Погорілівська сільська рада.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом частини 3 статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями частини 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, тощо.

Частина 8 статті 153 ЦПК України передбачає, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення позивача, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Представник позивача обґрунтовуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами вказує, що вартість частини нерухомого майна, стосовно якого просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту є тотожною сумі заборгованості, самостійно провівши оцінку земельних ділянок з посиланням на відкриті джерела.

Відтак, позивачем не надано суду переконливих доказів стосовно вартості майна відповідача, що унеможливлює суд оцінити співмірність вимог про забезпечення позову накладенням арешту на майно з сумою заборгованості за договором займу, що в свою чергу може спричинити порушення прав та законних інтересів власника майна.

Слід також зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивач та його представник не надає доказів належності на час звернення до суду, відповідачу ОСОБА_3 наступного майна:

- Земельна ділянка, кадастровий номер: :08:000:0153, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Вітовський р., Мішково-Погорілівська сільська рада;

- Земельна ділянка кадастровий номер: :12:000:0247, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою Миколаївська область, Вітовський район, Мішково-Погорілівська сільська рада;

- Земельна ділянка, кадастровий номер: :12:000:0248, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Вітовський р., Мішково-Погорілівська сільська рада;

- Земельна ділянка, кадастровий номер: :12:000:0246, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Вітовський р., Мішково-Погорілівська сільська рада.

Європейський суд з прав людини нагадує, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених у Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки не є належним чином обґрунтованою.

Керуючись ст. 150 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої його представником ОСОБА_2 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором займу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст ухвали складено 30.01.2025.

Суддя Г.С.Костюченко