Рішення

Іменем України

22 січня 2025 року місто Чернігів

Справа №751/5482/24

Провадження №2/751/626/25

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Клименко К. Є., Стрижак В.П.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач ОСОБА_1

представник позивача Дараган Юлія Олександрівна

представник відповідача Кравченко Володимир Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №77478168 у розмірі 50 333,78 грн, за договором позики №7529644 у розмірі 2 114,02 грн, за кредитним договором №767896740 у розмірі 93 416,40 грн, а всього 145 864,20 грн, а також понесених судових витрат (т.1 а.с.2-8).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.09.2021 та 20.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитні договори №77478168 та №7529644. Крім того, 25.10.2021 ОСОБА_1 уклала кредитний договір з ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога». Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Проте відповідач не виконав належним чином свого зобов`язання. Надалі за договорами факторингу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача. З цього часу не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Зазначає, що відповідач має непогашену заборгованість за вищевказаними кредитними договорами.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 24 червня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалами суду від 19.07.2024 та 23.09.2024 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача.

Ухвалами суду від 18.10.2024 та 28.11.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з витребуванням доказів.

Ухвалою суду від 25.12.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце судового засідання.

У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі (т.2 а.с.54-55). Відповідач подав письмові пояснення (т.1 а.с.81-98), відповідно до яких просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що позивач не надав належних доказів того, що відповідачем підписувалися як самі кредитні договори, так і невід`ємні їх складові, відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів. Крім того, відсутні докази передачі прав вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №77478168 від 29.09.2021, №7529644 від 20.02.2022 та №767896740 від 25.10.2021.Одночасно зазначив, що довідка-розрахунок не є документом первинного бухгалтерського обліку та не підтверджує отримання кредитних коштів.

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

25.10.2021 між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №767896740, згідно якого кредитодавець надав позичальнику 22 000,00 грн у строк до 24.11.2021 (30 днів), зі сплатою відсотків 722,70 % річних, що становить 1,98 % від суми кредиту за кожен день користування ним (т.1 а.с.33-35).

Факт перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням від 25.10.2021 (т.1 а.с.36).

28.11.2018 ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, зокрема у реєстрі №166 від 28.12.2021 за кредитним договором №767896740 від 25.10.2021 (т.1 а.с.145-150, 157, т.2 а.с.17-22).

Згідно додаткової угоди №26 від 31.12.2020 викладено текст договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 в новій редакції (т.1 а.с. 37-38, 151-154, т.2 а.с.11-16).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 166 від 28.12.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 57 358,50 грн, з яких: 22 000,00 грн заборгованість по основному боргу; 35 358,40 грн заборгованість за відсотками (т.2 а.с.8-9).

Крім того, 20.10.2022 ТОВ «Таліон Плюс» відступив право вимоги за кредитним договором №767896740 від 25.10.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ», де боржником є ОСОБА_1 (т.1 а.с.40-41, 158-164).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 93 416,40 грн, з яких: 22 000,00 грн заборгованість по основному боргу; 71 416,40 грн заборгованість за відсотками (т.1 а.с.163-164).

Відповідно розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №767896740 від 25.10.2021, розмір заборгованості за період з 06.03.2023 до 30.04.2024 становить 93 416,40 грн, з яких 22 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 71 416,40 грн заборгованість за відсотками (т.1 а.с.43).

29.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №77478168, за умовами якого сума позики складає 15 001,00 грн, строк кредиту 30 днів, стандартна процента ставка становить 1,99% в день, знижена процентна ставка 0,597%, процентна ставка за понадстрокове користування 2,70%, орієнтовна загальна вартість позики 17 687,68 грн (т.1 а.с.10).

20.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №7529644, за умовами якого сума позики складає 3 000,00 грн, строк кредиту 30 днів, базова процента ставка становить за перший день користування 17,71%, базова процентна ставка з другого дня - 2,00%, процентна ставка за понадстрокове користування 2,70%, орієнтовна загальна вартість позики 3 540 грн (т.1 а.с.18-20).

Вказані вище договори позики укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису.

14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №14/06/21 за умовами якого відбувся перехід прав вимоги заборгованості до боржників відповідно реєстру боржників згідно додатку №2 (т.1 а.с.165-168).

Додатковою угодою №7 від 13.06.2022 до договору факторингу 314/06/2021 від 14.06.2021 сторони домовились викласти по новому п. 9.1 договору (т.1 а.с.169).

25.01.2024 ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали додаткову угоду № 16 до договору факторингу №14/06/21 (т.1 а.с.23).

ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договорами позики виконало та перерахувало ОСОБА_1 29.09.2021 грошові кошти в сумі 15 000,00 грн, 20.02.2021 - в сумі 3 000,00 грн та 25.10.2021 в сумі 22 000,00 грн, що підтверджується виписками про рух коштів по карткам АТ «Універсал Банк» про перерахунок коштів (т.2 а.с.33-37).

Відповідно до витягу з Реєстру божників № 11 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики 77478168 в сумі 50 333,78 грн, з яких: 15 001,00 грн заборгованість по основному боргу; 35 332,78 грн заборгованість за відсотками (т.1 а.с.17, 170-172).

Відповідно до витягу з Реєстру божників № 15 від 25.01.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики 7529644 в сумі 2 114,02 грн, з яких: 2 109,80 грн заборгованість по основному боргу; 4,22 грн заборгованість за відсотками (т.1 а.с.25, 173-176).

Відповідно розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором №77478168 від 29.09.2021 станом на 27.10.2023 становить 50 333,78 грн, з яких 15 001,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 35 332,78 грн заборгованість за відсотками (т.1 а.с.130-131); заборгованість відповідача за кредитним договором №7529644 від 20.02.2022 станом на 25.01.2024 становить 2 114,02 грн, з яких 2 109,80 грн заборгованість за основною сумою боргу, 04,22 грн заборгованість за відсотками (т.1 а.с.133-139).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Договори позики №77478168 від 29.09.2021, №7529644 від 20.02.2022 та кредитний договір №767896740 від 25.10.2021 були укладені в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч. 1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України.

При цьому на виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивачем надано належні та допустимі докази укладення з відповідачем зазначених вище кредитних договорів, та отримання відповідачем кредитних коштів за вищевказаними договорами.

Отже, суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо відсутності підпису відповідача на кредитних договорах та їх складових, оскільки вони укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразового ідентифікатора.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З позовом про визнання недійсним договору позики №77478168 від 29.09.2021, №7529644 від 20.02.2022 та кредитного договору №767896740 від 25.10.2021 відповідач не звертався.

Факт перерахування коштів за спірними договорами підтверджується платіжним дорученням від 25.10.2021 (т.1 а.с.36), а також виписками про рух коштів по карткам АТ «Універсал Банк» про перерахунок коштів (т.2 а.с.33-37). Дана обставина не спростована стороною відповідача.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України).

Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст. 1078 Кодексу).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №914/868/17, від 18.10.2018 року у справі № 910/11965/16.

Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №752/8842/14-ц.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу №28/1118-01.

Відповідно до п. 2.1. Договору факторинуу № 28/1118-01 від 28.11.2018, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором.

Згідно п. 1.3. Договору № 28/1118-01 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Відповідно до п. 1.3, 4.1 указаного договору, під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Пунктом 8.2. договору визначено, що він закінчується 28.11.2019, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

31.12.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою текст договору факторингу №28/1118-01 викладено у новій редакції.

Зокрема, пункти 1.3, 4.1 викладено у такій редакції: право вимоги право грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитним договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають у майбутньому. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

Пунктом 8.2. указаного договору визначено, що строк цього Договору починає перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та позивачем (фактор) було укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити позивачу права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядженння клієнта за плату на умовах визначених цим договором (т.1 а.с.158-162).

Пунктом 8.2. указаного договору визначено, що строк цього Договору починає перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено 25.10.2021, натомість, договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , та у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018.

Право вимоги до ОСОБА_1 указано лише у реєстрі прав вимоги № 166 від 28.12.2021 (т.2 а.с.8-9), і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

За даних обставин передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу, неможливо. Тому право вимоги до боржника ОСОБА_1 ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу від 28 листопада 2018 року набуто не було, а тому, відповідно, не могло бути передано надалі за договором факторингу №20102022 від 20.10.2022 позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких додаткових угод щодо продовження строку дії факторингу №28/1118-01 до 31.12.2020.

Майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, та сторони не могли передбачити, що 25.10.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір кредитної лінії №767896740 із відповідачем.

Отже, позивачем не надано доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №767896740, оскільки кредитний договір був укладений 25.10.2021, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018, тобто за три роки до укладення кредитного договору.

Також, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28.11.2018 та 20.10.2022.

Ураховуючи, що ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передано цим товариством на підставі наступного договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 до ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів», у якого, за вищенаведених обставин, відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 25.10.2021 між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

За даних обставин, у задоволенні позовних вимог у цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до п.1.1 договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - Клієнт та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» - Фактор, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за явкою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Під правом вимоги розуміється права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договору позики.

Відповідно до п.1.2 указаного договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідно до реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 9.1. указаного договору визначено, що договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє до 14.06.2022, а у частині виконання зобов`язань, до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань.

13.06.2022 укладено додаткову угоду № 7 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якого сторони виклали п.9.1 у наступній редакції: даний договір вважається укладним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік» (т.1 а.с.169).

Договори позики між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладені 29.09.2021 та 20.02.2022, натомість, договір факторингу №14/06/21 та додаткова угода № 2 до договору факторингу, за якими ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів», були укладені відповідно 14.06.2021 та 28.07.2021, тобто, на момент укладення договору факторингу та додаткової угоди ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , та у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 14.06.2021.

Таким чином, право вимоги щодо указаних договорів позики не існувало на момент укладення договору факторингу від 14.06.2021 та додаткової угоди до договору від 28.07.2021.

Право вимоги до ОСОБА_1 указано лише у реєстрі боржників № 11 від 27.10.2023 (т.1 а.с.230-231) та реєстрі боржників № 15 від 25.01.2024 (т.1 а.с.233-234), і не існувало на момент укладення договору факторингу від 14.06.2021.

Крім того, п. 1.1 договору факторингу №14/06/21 не містить права вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За даних обставин передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу, неможливо.

Майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 14.06.2021 не було, та сторони не могли передбачити, що 29.09.2021 та 20.02.2022 ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» будуть укладені договори позики №77478168, №7529644 із відповідачем.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» не набуло прав кредитора, а отже, не має права пред`являти свої вимоги до боржника ОСОБА_1 за договорами позики № 77478168 від 29.09.2021 та №7529644 від 20.02.2022, тому у задоволенні позову в цій частині позову також необхідно відмовити.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн (а.с.1).

Ураховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, тому понесені витрати позивачем по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяу разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Правнича допомога відповідачу надавалася адвокатом Кравченко В.В. на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.07.2024 (т.1 а.с.71), ордеру від 17.07.2024 (т.1 а.с.72).

Відповідач сплатив на користь адвоката 4 800, 00 грн, що підтверджується квитанцією, актом-розрахунком (т.1 а.с.100-102).

Ураховуючи наявність документів, що підтверджують сплату відповідачем 4 800,00 грн на професійну правничу допомогу, відсутність клопотання іншої сторони, передбачене ч.5 ст.137 ЦПК України про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що вказані витрати є співмірними зі складністю справи та наданими послугами, часом, витраченим на надання послуг, їх обсягом, значенням справи для сторони.

З огляду на викладене та відмову у задоволенні позову, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 4 800,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 509-519, 525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 1050, 1054, 1077 ЦК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27.01.2025.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, )

Відповідач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя Н. В. Маслюк