Справа № 522/1339/25
Провадження № 2-з/522/93/25
УХВАЛА

31 січня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 27.01.2025 року надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про забезпечення позову до подачі позовної заяви, а саме просив накласти арешт на машино-місце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на прав власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

В обґрунтування заяви зазначено, що ТОВ «Консалт Солюшенс» має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 18 731,63 дол.США (786 262 грн.)

На думку заявника обраний спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, є адекватним способом запобігання можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

28.01.2025 року та 29.01.2025 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці.

Зазначену заяву суддя отримала 30.01.2025 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву, суд прийшов до наступного.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що грошове зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 виникло на підставі укладеного 20 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 Кредитного договору № 05/02/2008/840-K/211, за яким останній отримав грошові кошти в сумі 72 278,00 доларів США строком до 18.02.2028 року. В свою чергу грошове зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 перед кредитором виникло на підставі укладених 20 лютого 2008 року договорів поруки, в забезпечення виконання кредитного договору № 05/02/2008/840-K/211 за якими Позичальник і Поручителі відповідають перед Кредитором як солідарні божники; відповідальність Поручителів виникає як у випадку невиконання Позичальником будь-якої частини Зобов`язання, так і при невиконанні Позичальником Зобов`язання в цілому; поручителі відповідають перед Кредитором за виконання Зобов`язання у повному обсязі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

Також в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/211, між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим номером 80.

Предметом договору іпотеки є земельна ділянка, площею 0,062 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер - :01:002:0158.

09 квітня 2015 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/3598/14-ц за вищевказаний договір іпотеки було визнано недійсним та скасовано заборону відчуження предмета іпотеки.

На теперішній час у боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутнє будь-яке майно, за рахунок якого можливо було б задовольнити вимоги кредитора.

Однак ОСОБА_1 на праві власності належить нерухоме майно, а саме: машино-місце № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується інформаційною довідкою № 409095320 від 24.01.2025 року

Вказане майно є єдиним майном боржників, за рахунок якого ТОВ «Консалт Солюшенс» (як правонаступник ПАТ КБ «Надра» відповідно до Договору № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року) може задовольнити свої кредиторські вимоги.

З аналізу даної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що не надано належного розрахунку заборгованості відповідачів перед заявником, належних доказів дійсної вартості нерухомого майна-машино-місця та доказів пред`явлення претензій заявником до відповідачів щодо існування заборгованості.

З сайту «Судова влада» станом на дату розгляду даної заяви судом встановлена наявність двох судових справ між заявником та відповідачами з приводу заборгованості за кредитним договором (№ 521/19316/23) та захисту прав споживача та визнання договору недійним (№ 522/12287/24-Е).

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має враховувати наскільки конкурентний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заяви, оскільки суду не було надано належних доказів існування заборгованості та співмірності зазначеного арешту із заявленими у майбутньому позивачем вимогами.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-260, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про забезпечення позову до подачі позовної заяви залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: Домусчі Л.В.