Справа № 308/7179/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Гефнер К.-С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення останнього батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивовано тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем син залишився проживати з позивачем і перебуває на повному її утриманні. Усі питання щодо виховання дитини також вирішуються позивачем самостійно, оскільки батько - відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не підтримує будь-яких зв`язків з дитиною, не цікавиться її фізичним та духовним станом. Не дивлячись на те, що позивач ніколи не обмежував та не забороняв спілкування дитини з батьком, останній не бачив сина більше чотирьох років.

Ухвалою суду від 01.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження.

Вказана справа перебувала у провадженні судді ОСОБА_8.

Згідно з розпорядження № 164 матеріали справи повторно перерозподілено автоматизованою системою у зв`язку із тим, що суддя ОСОБА_8 відрахована із штату суду у зв`язку з поданням заяви про відставку згідно наказу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2024 №27/02-06.

Ухвалою суду від 30.10.2024 справу прийнято до провадження суддею Хамник М.М. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23.12.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник третьої особи подав клопотання в якому просив про розгляд справи без його участі. При прийнятті рішення просив врахувати висновок органу опіки та піклування від 15.02.2024.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Крім того, враховуючи, що у позовній заяві вказано електронну адресу відповідача, останній повідомлявся також шляхом надіслання ухвали на електронну пошту.

Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та винести заочне рішення по справі.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне.

Судом установлено, що сторони у справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

У шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.05.2021 у справі № 308/2998/21, яке набрало законної сили 15.06.2021, шлюб між сторонами розірвано. Дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з довідок Ужгородської початкової школи «Пролісок» Ужгородської міської ради Закарпатської області від 01.12.2023 та закладу дошкільної освіти №40 Ужгородської міської ради від 30.11.2023 за час навчання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вказаних навчальних закладах (2021- 2023 р.р.) вихованням дитини займалася мама: приводила та забирала дитину з навчального закладу, цікавилась вихованням, навчанням, відвідувала батьківські збори, відвідувала батьківські збори, забезпечувала високий рівень навчання. Батько дитини жодного разу в навчальних закладах не з`являвся, у вихованні та навчання дитини участі не брав.

З довідки лікувально-діагностичного центру ТОВ «Кредоклінік» від 26.12.2023 дитина ОСОБА_3 знаходиться на обліку у педіатра вказаного лікувального закладу з 14.07.2020. На огляд до лікаря дитину провидь мама.

У своїх поясненнях ОСОБА_5 , хрещений батько ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , знайомий сім`ї позивача, які викладені у нотаріально посвідчених заявах, підтвердили, що дитина проживає з матір`ю, батько ОСОБА_3 не приймає участь у вихованні сина, не утримує його. Всі питання щодо утримання та виховання дитини здійснює ОСОБА_1 - мати.

З висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 15.02.2024 №110/17/01-19 встановлено, що 09.01.2024 позивач звернулась до Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради із заявою про надання висновку органу опіки та піклування стосовно доцільності позбавлення батька - ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 . У своїй заяві позивач повідомила, що батько не займається вихованням дитини, не цікавиться станом здоров`я, матеріальної допомоги не надає з 2021 року.

31.01.2024 працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради здійснено виїзд за адресою проживання гр. ОСОБА_2 - батька дитини, але з`ясувати його думку щодо позбавлення батьківських прав не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчиняв. Батьку було залишено повідомлення про необхідність з`явитися до служби у справах дітей Ужгородської міської ради. Однак, батько дитини на дане повідомлення жодним чином не реагував.

Питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому. Було заслухано думку матері дитини, яка підтвердила, що батько дитини участі у вихованні та утриманні сина не бере. Батько відсутній у житті дитини 3 роки.

Батько дитини на засіданні комісії не з`явився, хоча був повідомлений належним чином.

За таких обставин виконавчий комітет Ужгородської міської ради як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно частин 2, 3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Заслухавши пояснення позивача та представника органу опіки та піклування, дослідивши надані письмові докази, суд установив, що відповідачі свідомо, тобто систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, протягом тривалого часу не виконували і продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться її навчанням, не здійснюють їх підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом; не спілкуються з дітьми в необхідній мірі; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти.

Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків не унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від них причин.

За таких обставин зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідачів від виховання дітей, свідоме та умисне нехтування ними своїми батьківськими обов`язками і їх поведінка є винною, оскільки, на думку суду, відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків не унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від них причин.

На думку суду, висновок органу опіки та піклування ґрунтується на достатній доказовій базі, а позивач довів обставини свідомого та умисного ухилення відповідачами від виконання батьківських обов`язків, мотиви для позбавлення їх батьківських прав є доречними і достатніми, а рішення про позбавлення їх батьківських прав здатне забезпечити належний захист прав та інтересів дітей.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки судовим розглядом встановлено факт систематичного ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків, і що свідоме та тривале нехтування своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є в інтересах останнього, оскільки в подальшому відповідач, який свідомо і умисно не займається вихованням та утриманням дитини, буде позбавлений можливості і права претендувати на матеріальну і моральну підтримку від неї, що є важливим аспектом в частині відповідальності батьків за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків або свідоме та умисне ухилення від такого виконання, а дитина у свою чергу буде в правовому аспекті звільнена від обов`язку утримувати непрацездатного батька, сплачувати на його утримання аліменти тощо.

Також суд зауважує, що у відповідності до вимог статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Тобто позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки.

З`ясувавши всі дійсні обставини справи, з урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є виключним і надзвичайним засобом впливу на недобросовісних батьків, і за загальним правилом позбавлення батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити поведінку людей у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків, суд не вбачає в діях позивача зловживання інститутом позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 77-81, 83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав, - задоволити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити учасникам справи, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники провадження:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, місцезнаходження: 88000, м.Ужгород, пл.Поштова, 3, .

Повний текст рішення суду складено 31.01.2025.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник