справа № 388/2334/24
провадження № 2/388/151/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Степанов С.В.

при секретарі - Гриненко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», треті особи : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, зареєстрованим у реєстрі за № 702 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» заборгованості у розмірі 34981,33 грн.

Позов мотивує тим, що було вчинено незаконний виконавчий напис який зареєстровано в реєстрі за № 702 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в межах виконавчого провадження № 68689324. Про існування виконавчого провадження від 17.02.2022 року позивач дізнався на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. У матеріалах виконавчого напису відсутні докази, що правонаступником ТОВ «МІЛОАН» є ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал». Новий кредитор не повідомив ОСОБА_1 про заміну первісного кредитора.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягають на задоволенні заявлених позовних вимог.

Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надходило, відзив до суду не надавав. Надіслав до суду клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, справу розглянути у відсутності представника, відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог та стягненні витрат на правничу допомогу.

Треті особи, приватний нотаріус та приватний виконавець у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення судового засідання від третьої особи до суду не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, за відсутності письмових заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов наступного висновку.

Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

Згідно копії оспорюваного виконавчого напису від 18.05.2021 року позивач є боржником за Кредитним договором № 1839461 від 01.05.2020 року укладеним із ТОВ «МІЛОАН», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал». Вчиненим виконавчим написом стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість у сумі 34981,33 грн., зареєстрований у реєстрі за № 702 (а.с.29)

Згідно копії постанови приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександра Олександровича від 17.02.2022 року підтверджується відкриття відповідного виконавчого провадження (а.с.34)

Таким чином, у даній справі перевірці підлягають підстави та умови вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік).

26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.

Тобто, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, діяла та наразі діє редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, без урахування змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662.

Зазначений висновок суду у повній мірі узгоджується з висновком викладеним у Постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц.

Крім того, слід відзначити, що згідно з положеннями п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Отже, п. 1 Переліку, у чинній редакції, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого п. 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус при його вчиненні керувався стяттми 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку.

Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

При цьому, з огляду на наведене, вбачається, що нотаріус у день вчинення спірного виконавчого напису керувався пунктом Переліку, який був нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку.

Отже, при вчиненні нотаріусом оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було взято до уваги, що договір кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту від укладено у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчено, що також вбачається із змісту самого виконавчого напису та на підтвердження зворотного відповідачем докази суду не надавались.

Таким чином, наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором.

На підставі викладеного, суд констатує, що на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувався нечинним правовим актом та вчинив зазначений виконавчий напис без наявності обов`язкового документа на обґрунтування стягнення, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав фізичної особи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - на підставі чого, враховуючи, що позивачем документально підтверджено понесення витрат по сплаті судовго збору у розмірі 968,96 грн. за подачу до суду позову та 605,60 грн. за подачу до суду заяви про забезпечення позову, задоволення позову у повному обсязі, - суд дійшов висновку, що сплачений позивачем у даній справі судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Щодо витрат на правничу допомогу, то суд виходить з такого.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, представником позивача долучено до матеріалів справи звіт про надання правової допомоги згідно договору №1100 від 04.11.2024 року відповідно до якого надано правничу допомогу загальною вартістю - 12 000,00 грн.

Проте суд враховуючи малозначність справи, та розгляд її в спрощеному позовному провадженні з участю сторін у судовому засіданні, тому вбачає необхідним зменшити понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу з огляду на співмірність з обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову, та вважає за необхідне стягнути їх у розмірі 4000,00 грн.

Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судового збору у розмірі 968,96 грн. за подачу до суду позову та 605,60 грн. за подачу до суду заяви про забезпечення позову та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо чинності застосованого судом заходу забезпечення позову, судом відзначається, що враховуючи вид застосованого заходу забезпечення позову та зміст даного рішення й результат розгляду даної справи, - застосований захід забезпечення позову підлягає скасуванню з дня набрання даним рішенням законної сили.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 281-284, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», треті особи : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною зареєстрований у реєстрі за № 702 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» заборгованості в розмірі 34981 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят одну) гривню 33 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» (, місцезнаходження : Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, 79018) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (проживаючий за адресою : АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати : 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на правничу допомогу; 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру; 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Захід забезпечення позову, застосований ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2024 року у справі № 388/2334/24 (провадження № 2-з/388/20/2024) скасувати з дня набрання даним рішенням законної сили.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Степанов