Харківський районний суд Харківської області
16 січня 2025 року
смт Покотилівка Харківської області
Справа № 635/8239/23
Провадження № 2 /635/2172/2025
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Карасави І.О.,
секретаря судового засідання Дерелюк К.О.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
представник позивача ОСОБА_2 ,
відповідач ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину,
Короткий зміст позовних вимог, доводів позивача та заперечень відовідача
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину.
У позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки всіх видів доходіу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повнолітння; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на неповнолітнього ОСОБА_4 , у розмірі 2 000,00 грн щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повнолітння; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 . Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Дитина перебуває повністю на її утриманні. Позивач зазначає, що дитина має право на стабільне матеріальне забезпечення батька. Дитина активно займається спортом, відвідує школу боксу, систематично тренується. Всі тренування відбуваються на комерційній основі, оплата здійснюється особисто тренеру без фіксування платіжними документами. Заняття спортом вимагається придбання спортивного взуття та одягу, відповідного харчування. Відповідач офіційно працевлаштований, займає посаду «друкар флексографічної печаті» в АТ «ПОЛІЕМОС», має офіційну заробітну плату, у розмірі не менше 17 000,00 грн. Стан здоров`я відповідача задовільний, він не має інвалідності або важких хронічних захворювань. Також відповідач має на праві власності автомобіль та має у власності нерухоме майно- 52/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Представник позивача подала до суду заяву, де зазначила, що просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача просить розглянути справу в заочному порядку.
Будь-яких клопотань від відповідача не надходило.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Рух справи
12 вересня 2023 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2023 року вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карасави І.О.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 вересня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, застосовані норми права та мотиви суду
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
З свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого 26 січня 2007 року Рогаснькою селищною радою Харківського району Харківської області, за актовим записом №04 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі.
З свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Рогаснькою селищною радою Харківського району Харківської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , відповідно до якого мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_3 .
Згідно довідки, наданої заступником селищного голови Котелевець М. вбачається, що ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 проживають без реєстрації в АДРЕСА_2 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №345310397 від 05 вересня 2023 року вбачається, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності 52/100 ОСОБА_3 , 35/100 ОСОБА_5 .
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України(далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до вимог частини 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу.
Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в частині від доходу.
Частинами 1, 2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Стягнення аліментів у судовому порядку є правом того з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина, передбаченим СК України, незалежно від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку.
Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 08 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Що стосується стягнення додаткових виплат на дитину, суд зазначає наступне
Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.
У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.
У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 КЦС ВС зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.
Ураховуючи наведене суд не приймає аргументи позивача, що з метою успішного ЗНО позивачем додатково оплачуються заняття дитини з математики, англійської та української мови.
Посилання позивача на те, що дитина займається спортом, відвідує школу боксу, тренування відбуваються на комерційній основі, оплата здійснюється особисто тренеру без фіксування платіжними документами(що не може бути правомірним), а заняття спортом вимагає придбання спортивного взуття, одягу, відповідного харчування, судом до уваги не приймається, оскільки такі видатки не підтверджені жодними доказами, а мається лише посилання, що розмір витрат на потреби сина становлять 15 000,00грн на міс. Крім того, надані позивачем дипломи підтверджують певні спортивні досягнення дитини, разом з тим вони були видані у 2021 році та не підтверджують факт чи на сьогоднішній день дитина продовжує займатися певним видом спорту та на якій основі.
Таким чином, позивачем ОСОБА_1 факт понесення додаткових витрат на дитину, а також необхідність у них документально не підтверджені.
За правилами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями частин 5, 6 статті 81 ЦПК визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено частиною 4 статті 12 ЦПК України.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи(ч. 7 ст. 81 ЦПК України).
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність додаткових витрати на дитину, зумовлену особливими обставинами, тому у цій частині позов не підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Щодо підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суду надано:
-ордер на надання правничої (правової) допомоги АХ № 1105013 від 07.09.2023;
-копія договору про надання правової допомоги від 30.08.2023
-копію додаткової угоди від 30.08.2023, якою передбачено гонорар адвоктара у розмірі 7 000,00 грн.
-копія квитанції «Монобанк» від 30.08.2023 про перерахування 7 000,00 грн.
-копія акту приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги від 07.09.2023
З аналізу акту приймання-передачі послуг від 07.09.2023 про виконану правничу допомогу та предмету договору про надання правничої(правової) допомоги вбачається, що послуга полягала у наданні правової допомоги саме під час досудової підготовки та судового розгляду у суді першої інстанції, тому надана правнича допомога, яка наведена у пункті 5 зазначеного акту, а саме всі процесуальні дії, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у тому числі в режимі відеоконференції до уваги не приймається.
Також надана правнича допомога, яка зазначена у пункті 3 даного акту, а саме поштове відправлення «Укрпошта-документи» - 30 хв. у розумінні статті 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не відноситься до видів правової допомоги, а тому витрати не підлягають відшкодуванню.
Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи, та пропорційності до розміру задоволених позовних вимог.
Оцінюючи співмірність послуг категоріям складності справи, ціну позову, обсягом наданих послуг, суд враховує, що предметом позову є стягнення з відповідача аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину, справа відноситься до справ незначної складності, яка розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, відповідач та представник позивача у судових засіданнях участі не приймали, ухвалено заочне рішення, позов задоволено частково.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що сума в розмірі 7 000, 00 грн. в якості судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою під час розгляду справи в Харківському районному суді Харківської області, яку просить стягнути позивач не є обґрунтованою, пропорційною та розумною.
Суд зазначає, що сума в розмірі 3 000,00 грн. в якості судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою під час розгляду справи в Харківському районному суді Харківської області, яка підлягає стягненню з відповідача, буде відповідати пропорційності розміру задоволених позовних вимог, є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.
На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 08 вересня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок на користь держави.
Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог статей 284-285 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Суддя І.О. КАРАСАВА