Справа № 462/4974/24 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3184/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

судового засідання

28 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Цімури Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Цімури Яромира Володимировича на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

встановив:

У червні 2024 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, просив стягнути грошові кошти в сумі 178 599,40 грн заборгованості за договором позики та судові витрати.

Вимоги обгрунтовані тим, що 20.05.2021 до нього звернувся відповідач ОСОБА_2 з проханням позичити йому 2 900 доларів США. Враховуючи те, що він добре знав відповідача і на той час в нього була така сума грошей, позивач погодився позичити йому 2900 доларів США за умови повернення зазначеної суми до 10.10.2021. Саме на цих умовах вони і уклали договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідач вланоручно написав йому розписку і отримав гроші. Відповідач свої зобов`язання відповідно до договору та вказані в борговій розписці строки не виконав. ОСОБА_3 неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою повернути гроші, однак відповідач гроші не повертає, що і змусило позивача звернутися до суду. Просивпозов задовольнити та стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 178 599,40 грн, що складається з: 2 900 доларів США, що еквівалентно 79 460 грн сума позики, 1 499 доларів США 41 цент, що еквівалентно 60 875,64 грн проценти за договором позики.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 117 885 грн (сто сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 179 грн (одну тисячу сто сімдесят дев`ять гривень) судового збору.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_4 , вважає таке необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 з 15.09.2022 по даний час проходить військову службу за мобілізацією, з олгяду на що дізнавшись про відповідний позов подавав суду клопотання про зупинення провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Разом з цим, суд відмовив у задоволенні такого клопотання, відтак відповідача був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву.

Надаючи докази про безпосереднє виконання бойових завдань, звертає увагу, що відповідач неодноразово отримував поранення та травми, через що перебував на стаціонарному лікуванні, однак такі докази не міг подати раніше, оскільки не мав доступу до таких.

Зазначає, що сума стягнута судом не відповідає сумі позиченій.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Крім цього просить зупинити провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить такого висновку.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Також Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, відтак суд повинен виходити з того, що тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства та є неприпустимою.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави, за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

У пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий триває і на час розгляду даного клопотання.

За приписами пункту другого вищевказаного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Як вбачається із наданих суду доказів, зокрема довідки Державної прикордонної служби України № 576 від 20.06.2024, відповідач ОСОБА_2 з 15.09.2022 проходить військову службу в Державній прикордонній службі України та перебуває у відрядженні з 27.04.2024 (а.с. 28).

Також, матеріали справи містять інформацію про участь ОСОБА_2 у безпосередніх заходах із забезпечення оборони України та проходження ним стаціонарного лікування у зв`язку з отриманими травмами (а.с. 51-54).

Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення на який покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні (ст. 2, 6 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України»).

Таким чином, оскільки матеріали справи містять чітку інформацію про задіяння відповідача ОСОБА_2 до виконання бойових завдань на території України у складі відповідного правоохоронного органу спеціального призначення з метою забезпечення національної безпеки і оборони України, у зв`язку із повномасштабним вторгненням та збройною агресією російської федерації, колегія суддів приходить переконання про те, що клопотання про зупинення провадження у справі необхідно задовольнити.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження у цій справі необхідно зупинити до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Керуючись ст.ст. 251, 253, 261, 367 ЦПК України, суд,-

постановив:

Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Цімура Яромира Володимировича про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Цімура Яромира Володимировича на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 29 січня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк