Справа № 632/2019/24
провадження № 2/632/117/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 рокум. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Кочнєва О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін по справі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2024 року позивач в особі свого представника за електронною довіреністю адвоката Дідух Євгена Олександровича засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним електронним договором №5562582 від 18.02.2022 року, укладеним між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на суму 11000,00 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів кожні 30 днів, яка склала 29059,25 грн., з яких 11000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 18059,25 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими у період з 18.02.2022 року до 17.09.2024 року. Позивач зазначив, що він вимоги до відповідача отримав від другого кредитора, яким було товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрглобал-фінанс» на підставі договору факторингу №31.07/24-Ф від 31.07.2024 року, а другий кредитор вимоги до відповідача отримав від первинного кредитора ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023 року.

Також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2422,20 грн. та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу у порядку ст.137 ЦПК України.

При цьому представник позивача просив суд розглянути справу за відсутності позивача, а в разі надходження відзиву та заперечення розглянути справу за відсутності представника позивача.

Також представник позивача надав заяву, в якій просив витребувати у порядку ст.84 ЦПК України з АТ «Універсал банк» інформацію про емітування на ім`я відповідача платіжної картки НОМЕР_1 з метою підтвердження зарахування на вказану картку коштів у сумі 11000,00 грн. від ТОВ «Авентус Україна» 18.02.2022 року, надати виписку з карткового рахунку до вказаної платіжної картки про рух грошових коштів відповідача за період з 18.02.2022 року до 01.03.2022 року та надати інформацію про номер телефону, на який надсилається інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою НОМЕР_1 у період з 18.02.2022 року до 01.03.2022 року, оскільки позивач в особі свого представника отримав відмову у наданні вказаної інформації на адвокатський запит, посилаючись на банківську таємницю вказаної інформації відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про національний банк України».

Ухвалою судді від 02.12.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову, частково задоволено клопотання представника позивача та витребувано з АТ «Універсал банк» для приєднання до матеріалів справи інформацію у довільній формі щодо емітування на ім`я відповідача, ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , платіжної картки НОМЕР_1 станом на 18.02.2022 року та надати виписку з карткового рахунку до вказаної платіжної картки про рух грошових коштів відповідача виключно 18.02.2022 року, в іншій частині у задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено (а.с.93-94).

Позивач та його представник про вказану ухвалу були проінформовані засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.96-97), відповідач вказану ухвалу отримав у порядку п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.102). Відзив від відповідача не надходив.

20.12.2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла відповідь від АТ «Універсалбанк» від 12.12.2024 року, в якій було підтверджено факт емітування на ім`я відповідача картки та зарахування на неї 11000,00 грн. 18.02.2022 року (а.с.98-100).

Заяви та клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися.

Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

18.02.2022 року між відповідачем та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» був укладений договір №5562582 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти від позивача у розмірі 11000,00 грн. строком на 360 днів із сплатою процентів кожні 30 днів у розмірі 1,99% на суму кредиту за кожний день користування, який рахується із дня видачі кредиту та з можливістю його пролонгації в разі, якщо відповідачка не виконає його умови у визначений строк, але в межах договору кредиту, який складає 360 днів (а.с.54-59). Відповідач підписав вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором.

Кошти відповідачу були перераховані первинним кредитором на картку відповідача, що підтверджується відповіддю АТ «Універсалбанк» від 12.12.2024 року про перерахування коштів на картку відповідача у розмірі 11000,00 грн. 18.02.2022 року (а.с.98-99).

Другий кредитор - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинговая компанія «Укрглобал-фінанс» - набула права вимог до відповідача на підставі договору факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023 року, укладеного із первинним кредитором ТОВ «Авентус Україна» (а.с.35-42) з відповідним актом прийому-передачі реєстру боржників від 26.09.2023 року у кількості 5390 боржників на суму 49094821,84 грн.(а.с.43), витягом з реєстру боржників щодо відповідача (а.с.79) та сплатою на користь первинного кредитора ціни продажу вимог у розмірі 938001,65 грн. за платіжною інструкцією №198 від 26.09.2023 року (а.с.47).

Позивач набув права вимоги до відповідача від другого кредитора на підставі договору факторингу №31.07/24-Ф від 31.07.2024 року (а.с.29-32) з відповідним актом прийому-передачі реєстру боржників від 31.07.2024 року у кількості 4240 на суму 36533639,22 грн. (а.с.34), витягом з реєстру боржників щодо відповідача (а.с.78) та сплатою на користь другого кредитора ціни продажу у розмірі 67377,00 грн. на підставі платіжної інструкції кредитового переказу коштів №2 від 02.08.2024 року (а.с.46).

Вимоги до позивача надійшли щодо відповідача у розмірі 29059,25 грн., з яких 11000,00 грн. - тіло кредиту та 18059,25 грн. - відсотки за користування кредитом, нарахування яких припинилося 18.07.2022 року. Суд погоджується із здійсненим розрахунком заборгованості відповідача, наданим позивачем (а.с.62-76).

В той же час розрахунок процентів до 17.09.2024 року не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки договір між сторонами припинився 13.02.2023 року, після чого права кредитора щодо відповідача могли бути забезпечені виключно ч.2 ст.625 ЦК України, яка з 24.02.2022 року і до закінчення воєнного стану в Україні не застосовується. Таким чином, проценти щодо відповідача в дійсності будь-який кредитор, зокрема і позивач міг розраховувати виключно до 13.02.2023 року, коли діяв договір, оскільки після його припинення 13.02.2023 року права на нараховування заборгованості будь-який кредитор мав виключно у порядку ч.2 ст.625 ЦК України.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути у повному обсязі судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду у розмірі 2684,00 грн.

В той же час суд не погоджується із заявленими вимогами щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу вже у розмірі 10000,00 грн., оскільки вважає такі витрати не справедливими та не розумними.

Згідно п.3.1 договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг (далі - Договір), укладеного між адвокатом Дідух Євгеном Олександровичем та позивачем,вартість послуг виконавця визначається в актах наданих послуг по домовленості. На підставі п.4.1 Договору замовник вважається таким, що отримав послуги, а виконавець таким, що їх надав після підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Акт складається виконавцем у двох екземплярах та надається на підпис замовнику не пізніше 5-ти робочих днів після завершення надання послуг (а.с.27-28).

17.09.2024 року було складено акт приймання-передачі наданих послуг №5562582 до Договору (далі - Акт), за яким сторони погодили надання послуг з підготовки та подачі позовної заяви про стягнення заборгованості щодо відповідача за договором з первинним кредитором від 18.02.2022 року на суму 10000,00 грн. (а.с.77). При цьому 1000,00 грн. із вказаної суми повинна була сплачена позивачем виконавцеві на протязі 10 днів із дня підписання договору та інші 9000,00 грн. - на протязі 30 днів з дня прийняття рішення судом по справі, тобто друга частина за своєю правовою природою є гонораром успіху адвоката за результатами розгляду справи.

Також для суду представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг) №5562582 від 17.09.2024 року (а.с.88).

Жодних доказів отриманні адвокатом Дідухом Є.О. 1000,00 грн. з боку позивача матеріали справи не містять, а тому в цій частині доводи про стягнення правової допомоги є не підтвердженими і у їх задоволенні слід відмовити за відсутності доказів понесення таких витрат позивачем.

Відносно стягнення витрат на правову допомогу як гонорару успіху адвоката у розмірі 9000,00 грн., то суд зазначає, що таке право має позивач в частині заявлення вказаних коштів до стягнення на підставі постанови ВП ВС від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, процесуальний закон передбачає доведення розміру витрат на професійну правову допомогу шляхом подання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, детального опису робіт (наданих послуг), а також надання доказів понесення таких витрат та їх співмірності у випадку заперечень проти їх розміру іншої сторони.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

З матеріалів справи вбачається, що позивач не поніс вказані витрати, однак повинен бути понести після ухвалення судового рішення. В той же час такі витрати в даній справі не підтверджені складністю роботи особи, яка складала позов, оскільки такі позови є типовими, при їх підготовці слід провести не детальне вивчення нормативної бази з новелами законодавства та судової практики, а лише систематизувати наявні документи та викласти відповідні вимоги за сталої судової практики для даної категорії справ. В даній справі навіть витребування доказів, яке судом було задоволено частково, не встановлює для представника позивача якусь новелу для його складання, оскільки, як вбачається, таке клопотання про витребування є шаблонним та однотипним.

Тому розумним і достатнім розміром витрат на правову допомогу в даній справі є 2000,00 грн. як гонорар успіху адвоката, що відповідає критерію справедливості та достатності наданих у справі адвокатських послуг з боку представника позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12-14, 76-82, 137, 141, 259, 263-265, 274, 275, 279, 351-352, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 626, 628, 638, 1049, 1050, 1054, п.18 розділу XIII ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором №5562582 про надання споживчого кредиту, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 18.02.2022 року, який припинив дію 13.02.2023 року, у розмірі 29059,25 грн. (двадцять дев`ять тисяч п`ятдесят дев`ять грн. 25 коп.), з яких 11000,00 грн. - тіло кредиту та 18059,25 грн. - відсотки за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі грн. 00 коп.).

В іншій частині у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Копію рішення направити позивачеві та його представнику засобами Електронного суду у порядку ч.7 ст.14 та ч.5 ст.272 ЦПК України, а відповідачу засобами поштового зв`язку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 03 лютого 2025 року.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», код ЄДРПОУ - 40966896, адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2, електронна пошта: , тел. 068-837-51-74.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт з безконтактним носієм № НОМЕР_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя - Олег КОЧНЄВ