Дата документу 31.01.2025
Справа № 0807/3200/2012
Провадження № 2-в/334/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі питання про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 0807/3200/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11.12.2024 у справі 0807/3200/2012 (провадження № 6/334/502/24) ініційоване питання про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 13 грудня 2024 року відкрите провадження у справі. Запропоновано учасника справи подати суду документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися у них, які подавались у справі 0807/3200/2012. Учасниками справи вказані судом документ не подані.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки не повідомили.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Зі статті 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд використовує частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Суд при вирішенні питання про відновлення судового провадження враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

З інформації, наявної в Автоматизованій системі документообігу суду, відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено наступне.

18.09.2012 до Енергодарського міського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (головуючий по справі суддя Курач І.В.).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.09.2012 відкрито позовне провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 27.09.2012. Ухвала набрала законної сили 20.09.2012.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.01.2013 позов був задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 6682652 від 25.07.2008 року в сумі 53 573,33 долари США та 80 599,61 грн., у тому числі: заборгованості за сумою кредиту 36 178,77 дол. США, заборгованість за процентами за користування кредитом 17 394,56 дол. США, пеня 57 202,70 грн., штраф 3 164,11 грн., штраф 20 232,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 219,00 грн.

Вказане рішення скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013. Справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.07.2014 позов був задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 6682652 від 25.07.2008 року в сумі 62 033,80 долари США та 113 389,79 грн., у тому числі: заборгованості за сумою кредиту 36 178,77 дол. США, заборгованість за процентами за користування кредитом 25 855,03 дол. США, пеня 88 525,24 грн., штраф 4 640,75 грн., штраф 20 232,80 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 219,00 грн.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 08.09.2014 скасоване заочне рішення справа призначена до судового розгляду в загальному порядку. Ухвала набрала законної сили 08.09.2014.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.02.2015 позов був задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 6682652 від 25.07.2008 року в сумі 55 816,52 доларів США та 91 314,72 грн., у тому числі: заборгованість за сумою кредиту 32 864,47 дол. США, заборгованість за процентами за користування кредитом 22 952,05 дол. США, пеня 66 441,17 грн., штраф 4 640,75 грн., штраф 20 232,80 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 219,00 грн. Рішення набрало законної сили 13.07.2015, якою апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 була відхилена, а рішення залишене без змін.

21.08.2015 Енергодарським міським судом Запорізької області видані два виконавчі листи у справі 0807/3200/2012.

Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Енергодарська міська територіальна громада з 04.03.2022 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що Енергодарський міський суд Запорізької області розташований на тимчасово окупованій території України, суд дійшов висновку, що судове провадження у справі № 0807/3200/2012 слід вважати таким, що є втраченим.

В Автоматизованій системі документообігу Енергодарського міського суду Запорізької області наявні наступні документи у справі № 0807/3200/2012:

- копія рішень від 17.01.2013, 14.07.2014 та 23.02.2015,

- копія ухвали від 08.09.2014,

- копії виконавчих листів.

З ЄДРСР судом також отримані копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013 та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 13.07.2015.

Відповідно до статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Підставою для вирішення судом питання про відновлення втраченого судового провадження у справі 0807/3200/2012 є заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», стягувач: Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», боржник ОСОБА_1 , інша особа: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд встановив, що під час ухвалення Енергодарським міським судом Запорізької області рішення від 23.02.2015 судом досліджувались позовна заява та додані до неї документи, що підтверджується копією рішення.

Під час дослідження наявних у цій справі доказів, суд вважає встановленим зміст рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.02.2015 та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 13.07.2015 у справі № 0807/3200/2012.

Беручи до уваги, що судове провадження у справі № 0807/3200/2012 є втраченим, однак в наявності є вище перелічені документи по втраченому судовому провадженню, суд вважає за необхідне частково відновити втрачене судове провадження у справі.

Керуючись статтями 260, 268, 488, 489, 493, 494 ЦПК України, суд

постановив:

відновити втрачене судове провадження в цивільній справі № 0807/3200/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині рішень Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.01.2013, 14.07.2014 та 23.02.2015, ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 08.09.2014, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 13.07.2015, виконавчих листів, виданих Енергодарським міським судом Запорізької області 21.08.2015.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 лютого 2015 року в наступній редакції:

«Справа № 0807/3200/2012

Провадження № 2/316/26/15

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» лютого 2015 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд

Запорізької області у складі:

головуючого судді: Куценка М. О.;

при секретарі: Нестеровій Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовом в якому після збільшення розміру позовних вимог просить: стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 62033,80 доларів США та 113398,79 гривень, у тому числі: заборгованість за сумою кредиту 36178,77 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом 25855,03 доларів США, пеня 88525,24 грн., штраф за порушення обов`язку дострокового повернення кредиту, передбаченого п. 4.3.5 Кредитного договору 4640,75 грн., штраф за невиконання умов страхування 20232, 80 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 липня 2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №6682652, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 39 586,00 доларів США для придбання транспортного засобу марки HONDA номер кузову НОМЕР_1 у продавця ТОВ «Дніпромотор», з терміном повернення до 25.07.2015 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом на умовах встановлених цим договором.

Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість: - за кредитом в сумі 36 178,77 дол.США; - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 02.03.2009 по 21.05.2014 року в розмірі 25855,03 дол. США; - пеня в розмірі 88525,24 грн.;- штрафні санкції за порушення обов`язків, передбачених п. 4.3.5 Кредитного договору 4640,75грн; - штрафні санкції за невиконання умов страхування 20 232, 80 грн., а всього заборгованість за кредитним договором від 25 липня 2008 року №6682652 складає 62033,8 доларів США та 113398,79 гривень.

Просить суд стягнути з відповідача на свою користь 62033,8 доларів США та 113398,79 гривень та сплачені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності за участі представника ОСОБА_3 , до позовних вимог застосувати позовну давність, на підставі чого відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Костантинов В. В. в судове засіданні не з`явився, надавши письмову заву про розгляд справи у його відсутності у задоволенні позову відмовити, застосувавши строки позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 25.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» та відповідачем по справі було укладено кредитний договір №6682652, за умовами якого ПАТ «ПУМБ» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 39586,00 доларів США, зі сплатою 13,49% річних та терміном повернення до 25.07.2015 року ( т.1 а.с. 13-17).

Правонаступником Закритого акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» є Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», відповідно до Статуту (т.1 а.с. 31).

Кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, встановлені взаємні права і обов`язки сторін.

Так, відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 39 586,00 доларів США для придбання автомобіля HONDA ACCORD 2008 року випуску, а відповідач зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 25.07.2015 року. Відповідач зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, які встановлено Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який встановлено в Додатку № 1 до кредитного договору ( т.1 а.с. 17 обр. 19).

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 13,49% річних, а п. 3.1.2. кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються, виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом, протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). Проценти розраховуються виходячи з 360 днів у році та нараховуються щоденно (т.1 а.с. 13-17).

Позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання, передбачені кредитним договором - своєчасно та в повному обсязі надав грошові кошти відповідачу, шляхом переказу суми кредиту з позичкового рахунку на картковий рахунок відповідача, відповідно до п.2.3.2. кредитного договору, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 473761540 від 25.07.2008 (т.1 а.с. 21).

Пунктом 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що Банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З 08.04.2009 року, відповідач припинив погашати кредит, а з 02.03.2009 року проценти за користування кредитом. Зазначена обставина була кваліфікована позивачем як подія, яка передбачена пп.1 п. 3.5.7. кредитного договору, яка виявилась в затриманні сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом на строк понад 1 (один) календарний місяць.

Виникнення несприятливої події згідно з п.3.5.7. Кредитного договору надало позивачу право вимагати у відповідача достроково повернути виданий йому кредит разом із розрахованими процентами. Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» така вимога позивача має бути виконана відповідачем протягом 30 календарних днів.

На підставі вищевикладеного у в`язку з настанням події, передбаченої пп. 1 п. 3.5.7. кредитного договору, позивачем 20.05.2009 року направлено відповідачу вимогу достроково повернути кредит та проценти за користування кредитом (вих. № 796/120/03 від 15.05.2009), яку повернуто відділенням поштового зв`язку через закінчення строку зберігання ( т.1 а.с. 28-30).

Пунктом 6.6 статті 6 кредитного договору передбачено, що будь-які повідомлення та документи, які надаються позивачем відповідачу повинні бути викладені в письмовій формі, та будуть вважатись наданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом за місцем проживання відповідача, вказаним у розділі 7 цього договору, або надані відповідачу особисто.

Відповідно до п.3.5.8. кредитного договору відповідач зобов`язаний виконати висунуті йому позивачем вимоги в повному обсязі в строк не пізніше 30 календарних днів з дня його отримання. Однак, в порушення вимог п.3.5.8. кредитного договору відповідач не виконав законні вимоги позивача.

Станом на 21.05.2014 року (включно), прострочена заборгованість відповідача за основною сумою кредиту та процентами перед позивачем за кредитним договором становить: - за основною сумою кредиту - 36 178,77 дол. США, - за процентами за користування кредитом за період з 02.03.2009 по 21.05.2014 - 25855,03 дол. США ( т.2 а.с. 30-33).

Щодо відповідальності відповідача за порушення умов кредитного договору та стягнення пені і штрафу суд виходить з наступного.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

За змістом статті 549 ЦК під пенею розуміється грошова сума, яка встановлюється у відсотковому відношенні до простроченої суми за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання.

Пунктом 5.2. кредитного договору передбачено, що у разі порушення відповідачем строків виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобов`язаний сплатити на вимогу Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов`язань за кожен день прострочення.

Відповідач повинен сплатити на користь позивача пеню за порушення строків виконання своїх зобов`язань з повернення основної суми кредиту та сплати проценти за користування кредитом.

Щодо обов`язку відповідача сплатити штраф за не поновлення строку дії договору страхування суд приймає до уваги наступне.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу № 6691466 (т.1 а.с. 22-26) посвідчений 25.07.2008 Морозовою В.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим номером 2913.

Відповідно до умов договору застави відповідач передав у заставу позивачу автомобіль марки HONDA, модель ACCORD, 2008 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , який було придбано за кредитні кошти (надалі за текстом - Предмет застави).

Однією з обов`язкових умов надання відповідачу кредиту згідно з п.2.1.3. кредитного договору є страхування відповідачем або іншою особою (та надання Банку відповідних доказів такого страхування) за свій рахунок та на користь Банку (як вигодонабувача, який у разі настання страхового випадку набуває право вимоги до страховика) майна, яке передано Банку в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, на строк не менше одного року у страховика, схваленого Банком.

Згідно з п. 4.3.1. кредитного договору відповідач зобов`язаний протягом строку дії кредитного договору щорічно, до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, поновлювати дію договорів страхування, укладення яких передбачено кредитним договором, на умовах попередньо погоджених з позивачем, при цьому страхова сума за договорами страхування, що будуть укладатись на новий строк, має бути не меншою, ніж сума поточної заборгованості позичальника за основною сумою кредиту і не меншою дійсної вартості майна (за договорами страхування майна) на момент укладення таких договорів страхування. На підтвердження виконання умов цього пункту відповідач зобов`язаний до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, надавати Банку, як вигодонабувачу, по одному оригінальному примірнику цих договорів страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів в повному обсязі за період, на який було поновлено дію договорів страхування.

Відповідно до договору №32-31 добровільного страхування наземного транспорту 25.07.2008 року страхова сума склала 202 328,00 грн. ( т.1 а.с. 27).

Відповідач не поновив дію вищевказаного договору страхування, строк дії якого скінчився 24.07.2009 року.

Згідно з п.5.4. кредитного договору за кожний випадок порушення відповідачем обов`язків щодо поновлення дії договору страхування, відповідач зобов`язаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогами зазначеного пункту договору має бути укладений договір страхування.

Відповідно до розрахунку ( т.2 а.с. 33) сума штрафу за порушення відповідачем обов`язків щодо поновлення дії договору страхування складає 20 232,80 грн..

Щодо нарахування штрафних санкцій за порушення обов`язку дострокового повернення кредиту суд виходить з наступного.

Згідно п.5.5. кредитного договору за кожний випадок порушення відповідачем обов`язків, передбачених п. п. 4.3.2-4.3.6. кредитного договору, відповідач зобов`язаний сплатити на вимогу Банку на його користь штраф у розмірі 1% (один відсоток) від суми одержаного кредиту.

У зв`язку з невиконанням п. 4.3.5 кредитного договору відповідач зобов`язаний сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 1% ( один відсоток від суми одержаного кредиту).

Пунктом 4.3.5. кредитного договору встановлено обов`язок позичальника при отриманні від Банку вимоги про дострокове повернення кредиту повернути кредит у повному обсязі достроково разом із нарахованими процентами за користування кредитом і штрафними санкціями (якщо такі будуть мати місце) в порядку і строки, передбачені кредитним договором.

У встановлений строк відповідач не виконав вимогу позивача (про дострокове повернення кредиту) і тому, відповідно до пункту 5.5. кредитного договору зобов`язаний сплатити на користь позивача штраф у розмірі 4640,75 грн.

Суд приймає, як доказ та погоджується з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості (т.2 а.с. 30-33).

Разом з тим, стороною відповідача заявлено клопотання про застосування строків давності при вирішенні справи.

Так, як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до 25.07.2015 року (п.1.4 кредитного договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною кредитного договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом, з 08.04.2009 року, відповідач припинив погашати кредит, а з 02.03.2009 року проценти за користування кредитом, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за цим договором банк звернувся до суду у вересні 2012 р.

Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

До окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу пені) (ст.. 258 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, ч.5 ст.261 ЦК України передбачає, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами кредитного договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником щомісячно частинами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Верховний Суд України у постанові від 06.11.2013 р. (справа № 6-116цс13) висловив правову позицію про наступне.

Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Таким чином, з урахуванням приписів цивільного законодавства щодо застосування позовної давності, про що було заявлено стороною відповідача письмово до винесення судом рішення, суми заборгованості за кредитним договором мають стягуватися з врахуванням пропущеного строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему регулювання і валютного контролю").

Пунктом 12 постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ також зазначено, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Також, необхідно зазначити, що положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» можуть бути застосовані лише при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, і не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Крім того, як при пред`явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Тобто, чинне законодавство визначає можливість визначення ціни позову та стягнення судами сум в іноземній валюті, якщо спір виник із зобов`язань, виражених в іноземній валюті.

Отже, сума заборгованості (за тіло кредитом та за процентами) за кредитним договором, з врахуванням позовної давності становить: заборгованість по тілу кредиту -32864,47 доларів США, заборгованість за процентами 22952,05 доларів США.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вищевикладене, враховуючи що відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить стягнути неустойку (штраф, пеню), розраховану станом на 21.05.2014 року, де суму пені та штраф за невиконання умов договору розраховано з врахуванням курсу Національного банку України, встановленого на 25 травня 2014 року, суд вважає що при визначенні розміру неустойки з врахуванням строків давності, підлягає застосуванню курс НБУ застосований позивачем на час збільшення розміру позовних вимог (21.05.2014 року т.2 а.с.29-33), які в подальшому не змінювались, що повністю узгоджується з вимогами ст.. 11 ЦПК України та ч.4 ст. 551 ЦК України. При цьому необхідно також врахувати, що в разі стягнення сум неустойки з врахуванням курсу Національного банку України на день винесення рішення, розрахована сума буде значно більшою ніж заявлено позивачем в позові, що буде порушенням положень ст.. 11 ЦПК України.

Отже, сума заборгованості за кредитним договором (пеня, штраф), з врахуванням позовної давності становить: пеня за порушення строків повернення суми кредиту 3022,10 доларів США, що за курсом Національного банку України, установленим на 21.05.2014 року, складає 35428 (тридцять п`ять тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 71 коп.; пеня за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом 2645,39 доларів США, що за курсом Національного банку України, установленим на 21.05.2014 року, складає 31012 (тридцять одна тисяча дванадцять) грн. 46 коп.; штраф за невиконання умов п.п. 4.3.2-4.3.6 Кредитного договору 395,86 доларів США , що за курсом Національного банку України, установленим на 21.05.2014 року, складає 4640 (чотири тисячі шістсот сорок) грн. 75 коп.; штраф за невиконання умов страхування предмету застави - 20232,80 грн., що разом становить 91314 (дев`яносто одна тисяча триста чотирнадцять) грн. 72 коп.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, то позивач правомірно звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Тобто, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на умовах договору та вимогах діючого законодавства, тому підлягають частковому задоволенню з врахуванням строку позовної давності.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, письмовим підтвердженням про сплату судового збору позивачем в розмірі 3 219,0 грн. є банківська квитанція (а.с.1).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.8-11, 57-66, 179, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.256-267, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місце знаходження: 83001, м. Донецьк, вул.. Університетська, б. 2-а) заборгованість за кредитним договором № 6682652 від 25.07.2008 року в сумі 55816,52 доларів США ( п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот шістнадцять доларів США 52 цента) та 91314 (дев`яносто одна тисяча триста чотирнадцять) грн. 72 коп., у тому числі: заборгованість за сумою кредиту 32864,47 дол. США, заборгованість за процентами за користування кредитом 22952,05 дол. США, пеня 66441,17 грн., штраф 4640,75 грн., штраф 20232,80 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 219,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.О. Куценко»

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2015 року в наступній редакції:

«Єдиний унікальний №0807/3200/12 Головуючий у 1 інстанції: Куценко М.О.

Провадження № 22-ц/778/2583/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2012 року ПАТ «ПУМБ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2013 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 січня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

27 травня 2014 року ПАТ «ПУМБ» уточнило позовні вимоги та в обґрунтування позовних вимог остаточно зазначило, 25 липня 2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №6682652, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 39 586,00 доларів США з терміном повернення до 25.07.2015 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом на умовах встановлених цим договором.

Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 04 вересня 2012 року має заборгованість: за кредитом в сумі 36 178,77 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 02.03.2009р. по 21.05.2014 року в розмірі 25 855,03 дол. США; пеня в розмірі 88 525,24 грн.; штрафні санкції за порушення обов`язків, передбачених п. 4.3.5 Кредитного договору 4640,75 грн.; штрафні санкції за невиконання умов страхування 20 232, 80 грн., а всього 62 033,8 доларів США та 113 398,79 грн.

Остаточно просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 62 033,80 дол. США та 113 398,79 грн.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором в сумі 55 816,52 доларів США (у тому числі: заборгованість за сумою кредиту 32 864,47 дол. США, заборгованість за процентами за користування кредитом 22952,05 дол. США) та 91 314 грн. 72 коп.( у тому числі: пеня 66 441,17 грн., штраф 4 640,75 грн., штраф 20 232,80 грн.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 219,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд, з дотриманням вимог ст. ст. 212 -215 ЦПК України, належно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

Сторонами 25.07.2008 року укладений кредитний договір №6682652, за яким ОСОБА_1 отримав кредит 39 586,00 доларів США зі сплатою 13,49 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 25.07.20015 року (т.1, а.с.13-17).

Для забезпечення виконання ОСОБА_1 кредитного договору між сторонами 27 липня 2008 року укладений договір застави № 6691466, предметом якого є автомобіль HONDA, модель ACCORD, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було придбано відповідачем за кредитні кошти (т.1, а.с.22-24).

Судом також встановлено та не спростовано сторонами, що відповідач не виконував належним чином умови договору, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 21 травня 2014 року становить 55 816,52 доларів США та складається з заборгованості за кредитом - 32 864,47 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом 22 952,05 дол. США.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем порушувались положення пунктів 5.2, 5.5, 4.3.5, 4.3.1,2.1.3 кредитного договору щодо обов`язків позичальника: виконання щомісячних зобов`язань по поверненню кредиту, сплати відсотків; страхування позичальником заставленого майна; зобов`язань щодо дострокового повернення всієї суми заборгованості, в результаті чого настали правові наслідки у вигляді сплати пені за один рік в розмірі 31 012,46 грн., штрафу в розмірі 20232,80 грн., штрафу - 4640,75 грн.

Розмір заборгованості за кредитним договором не оспорюється сторонами.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вірно врегулював спірні правовідносини застосуванням ст.ст. 526, 527, 530, 543, 611, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з системного аналізу яких вбачається, що зобов`язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов`язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов`язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, яке є обов`язковим для сторін, має виконуватися належним чином.

Довід апеляційної скарги, який полягає в тому, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки вимога про дострокове стягнення була направлена позичальнику 15.05.2009 року, а позов до суду поданий 18 вересня 2012 року, колегія суддів вважає неприйнятним з наступних підстав.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року, справа № 6-116цс13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.1, а.с.193-199).

Умовами кредитного договору передбачено як окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, так і різні види цивільно-правової відповідальності за різні порушення умов договору і одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

У постанові від 06.11.2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України зазначив: «аналізуючи норми ст.ст. 261,530,631 ЦУ України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, кредитор протягом всього часу-до закінчення строку виконання основного зобов`язання (у справі, що переглядається - 25 липня 2015 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності кожного з цих платежів».

З огляду на викладене, не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про передчасність вимог банку про стягнення щомісячних платежів за кредитним договором до закінчення дії договору 25 липня 2015 року.

Довід апеляційної скарги про пропуск позовної давності з посиланням на те, що банк використав право на дострокове стягнення, тому початок перебігу позовної давності починається 20 червня 2009 року (після спливу 30 денного строку з моменту направлення вимоги про дострокове стягнення) та закінчується у червні 2012 року, тоді як з позовом до суду кредитор звернувся лише у вересні 2012 року, колегія суддів вважає неприйнятним з огляду на те, що останній платіж у загальній сумі 750 доларів США був здійснений ОСОБА_1 04.11.2009 року, що свідчить про визнання ним боргу (т.1, а.с.93-94).

Довід апеляційної скарги про недоведеність банком тієї обставини, що валютою кредитування була іноземна валюта (долар США), оскільки кошти були перераховані на картковий рахунок ОСОБА_1 у гривні, колегія суддів вважає неприйнятним з огляду на положення п.2.3.5 договору, відповідно до якого «зважаючи на те, що кредит за цим Договором надається в іноземній валюті, а картковий рахунок позичальника для зарахування суми кредиту відкритий в українських гривнях, позичальник безвідкладно доручає Банку попередньо здійснити продаж коштів в іноземній валюті в повній сумі.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя М.В. Фетісов