Провадження № 2-з/373/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебедя В.В.,

за участю секретаря судових засідань Мороз В.О.;

розглянув у судовому засіданні заяву представника позивача-адвоката Зарубіної Тетяни Михайлівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кучеренко Наталія Миколаївна, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Воробей Оксана Миколаївна, про визнання недійсними договорів дарування,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Зарубіна Т.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок садибного типу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0066 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233), площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0067 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233).

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що одночасно із заявою про забезпечення позову до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області нею подана вказана вище позовна заява, в якій вона просить:

- визнати недійсним договір дарування житлового будинку садибного типу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040) та земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233), укладений 06.12.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Воробей О.М., зареєстрований в реєстрі за № 3259;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233), укладений 29.11.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кучеренко Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 3074.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовано тим, що вказані договори дарування є фраудаторними правочинами, які були укладені на шкоду кредитору (позивачу). Зазначає, що позивач ОСОБА_1 є кредитором відповідача ОСОБА_2 за договорами позики, які були укладені між сторонами за борговими розписками від 19.12.2021 на суму 60000,00 доларів США, від 07.01.2022 на суму 50000,00 доларів США, від 17.01.2022 на суму 45000,00 доларів США. Загальна сума боргу за трьома договорами позики становила 155000,00 доларів США. Станом на день настання строків виконання зобов`язань з повернення грошових коштів за вказаними борговими розписками, відповідач була власником п`яти об`єктів нерухомого майна, загальна вартість якого згідно консультативного висновку оцінювача становить 674300,00 грн. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 155000,00 доларів США. Водночас, об`єкти нерухомого майна, що належали ОСОБА_2 на праві власності на час виникнення заборгованості за борговими розписками були відчужені на користь доньки ОСОБА_3 за фіктивними договорами дарування з метою позбавлення позивача права на отримання майна боржника при виконанні рішення суду про стягнення заборгованості за борговими розписками. Отже, позивача було позбавлено права звернути стягнення на майно відповідача. Такі дії, на думку заявника, свідчать про те, що можуть бути вчинені й інші правочини щодо належного їй майна, що зумовлює в подальшому можливе залучення інших осіб, які не обізнані з приводу даного спору, що потягне за собою порушення не лише прав позивача у даній справі, які буде неможливо ефективно поновити пред`явленим позовом, а й призведе до порушення прав інших осіб.

З огляду на зазначене вище заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду за наявної інформації вчинених оспорюваних правочинів щодо житлового будинку та двох земельних ділянок.

Сторони не повідомлялись про судове засідання.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефектний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У статті 150 ЦПК України зазначені види забезпечення позову, у тому числі накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться в нього чи в інших осіб.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з цим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності та рівності перед законом, оскільки мета забезпечення позову це тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для забезпечення позову, а саме: невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Як вбачається з доданих до позовної заяви матеріалів 15 квітня 2024 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 155000,00 доларів США та 3 % річних у розмірі 7213,55 доларів США (справа № 759/18810/23).

Постановою Київського апеляційного суду від 31.10.2024 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2024 залишено без змін.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 347860387 спірний житловий будинок та дві земельні ділянки були зареєстровані за ОСОБА_2 .

В подальшому спірний житловий будинок та дві земельні ділянки відповідно до оспорюваних договорів дарування від 06.12.2023 та 29.11.2024, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , були подаровані та зареєстровані за ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, заявник-адвокат Зарубіна Т.М. обґрунтувала необхідність застосування таких заходів тим, що відповідачем ОСОБА_2 з метою уникнення виконання рішення суду про стягнення заборгованості було укладено договори дарування майна із відповідачем ОСОБА_3 , а тому адвокат Зарубіна Т.М. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання недійсними договорів дарування.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Суд уважає, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити, накласти арешт на житловий будинок та дві земельні ділянки, оскільки невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, поновити порушені права або інтереси позивача. Такий вид забезпечення позову відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України, є співмірним із заявленими позовними вимогами та гарантує виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Суд роз`яснює, що відповідач має право подати вмотивоване клопотання про скасування заходів забезпечення позову в порядку, визначеному ст. 158 ЦПК України.

Керуючись статтями 151-153, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Зарубіної Тетяни Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кучеренко Наталія Миколаївна, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Воробей Оксана Миколаївна, про визнання недійсними договорів дарування, - задовольнити.

З метою забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок садибного типу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0066 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233), площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0067 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233).

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Строк пред`явлення ухвали суду до виконання складає три роки, тобто до 29.01.2028.

Стягувачем є ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), боржником є ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП невідомий).

Примірник ухвали суду направити для виконання до Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 08400, Київська обл., Бориспільський р-н, м. Переяслав, вул. Оболонна, 2-В), а копію ухвали для відома сторонам.

Про результати виконання даної ухвали повідомити Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її з складення - 29.01.2025.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

СУДДЯ: В.В. ЛЕБІДЬ