Справа № 703/6373/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

02 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором позики №4122238 у розмірі 59550 гривень 00 копійок та за кредитним договором №13781-11/2023 в розмірі 14925 гривень 00 копійок, а також витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4122238.

Згідно п.1 Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до п.20 Договору позики, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосування електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно п.24 Договору позики, договір укладений на взаємовигідних умовах, принципах ст.6, 627 ЦК України.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №24 від 16 травня 2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 59550 гривень 00 копійок, з яких: 15000 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 44550 гривень 00 копійок сума заборгованості за відсотками; 0 гривень 00 копійок сума заборгованості за пенею.

У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача за вказаним договором позики, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцію.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №4122238 в розмірі 59550 гривень 00 копійок, з яких: 15000 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 44550 гривень 00 копійок сума заборгованості за відсотками.

Також, 23 листопада 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №13781-11/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.8 Договору позики, реквізити та підписи сторін.

Згідно п.п.1.1 п.1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п.3.3 п.3 Кредитного договору, обчислення строків користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Згідно п.2.3 п.2 Кредитного договору, для отримання кредиту клієнт відвідує сайт товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією, а саме Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; кредитними продуктами товариства, документами щодо взаємодії з споживачами, Примірним договором про надання кредиту, інформацією про істотні характеристики послуги з надання мікрокредиту/споживчого кредиту та іншою інформацією про фінансову послугу, яка розміщується товариством на сайті товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного Банку України (Інформація на сайті товариства). Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримувати (п.п.7.6 п.7 Кредитного договору).

29 квітня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024-1, у відповідності до умов якого, ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №29042024-1 від 29 квітня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14925 гривень 00 копійок, з яких: 3000 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 11925 гривень 00 копійок сума заборгованості за процентами за користування позикою; 0 гривень 00 копійок сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29 квітня 2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцію.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №13781-11/2023 в розмірі 14925 гривень 00 копійок, з яких: 3000 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 11925 гривень 00 копійок сума заборгованості за процентами за користування позикою.

З врахуванням вищевказаних обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 11 грудня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та відповідачу встановлено строк для поданні відзиву на позовну заяву.

25 грудня 2024 року, у встановлений судом строк, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Яреська Т.В. на позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до якого, ознайомившись позовною заявою, відповідач не визнає пред`явлених до нього позовних вимог, заперечує проти задоволення даного позову та вважає, що даних позов не може бути задоволений в повному обсязі, оскільки факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України.

Зазначає, що позивач в позовній заяві не повідомляв суд про те, що ним не може бути подано якихось доказів з підстав незалежних від нього. Позивач також не витребовував докази в порядку ст.84 ЦПК України. Якщо позивач вважає що він має право вимоги за кредитним договором, то у нього повинні бути наявні належні і допустимі докази існування заборгованості відповідача перед первісним кредитором, а отже, і перед позивачем. Позивач зобов`язаний був надати всі належні та допустимі докази існування заборгованості відповідача перед позивачем разом з позовною заявою. Однак, позивач не надано жодного первинного бухгалтерського документа, що підтверджував факт здійснення господарської операції, в тому числі, але не виключно, надання кредитних коштів первісними кредиторами відповідачу, оплати відповідачем певних сум по кредитному договору, нарахування відсотків, тощо. Тобто, для того щоб стягувати з відповідача заборгованість позивач зобов`язаний був довести належними та допустимими доказами (первинними бухгалтерськими документами, оформленими відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») сам факт надання коштів відповідачу первісним кредитором, що зроблено не було. Докази, які надав позивач, не є первинними бухгалтерськими документами, а отже не можуть бути належними та допустимими доказами існування заборгованості чи встановлення її розміру, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду.

Також, відповідач ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, що прийнятий на військову службу під час особливого періоду. Відповідно до записів у військовому квитку, «27 квітня 2021 року призваний на військову службу за контрактом». З 27 квітня 2021 року зарахований до списків військової частини на підставі наказу №86 від 27 квітня 2021 року та проходить військову службу як військовослужбовець до сих пір. З 15 березня 2024 року ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» термін дії контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України продовжено до оголошення мобілізації. Таким чином, на відповідача поширюються пільги, встановлені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не нараховуються проценти за користування кредитом. Виходячи з умов Договору позики та кредитного договору, з врахуванням неможливості нараховувати відповідачу відсотки як військовослужбовцю, заборгованість відповідача перед позикодавцем та первісним кредитором не могла перевищувати 8000 гривень 00 копійок тіло позики за Договором позики №7122238 від 09 грудня 2023 року, та 5000 гривень 00 копійок тіло кредиту за кредитним договором №13781-11/2023 від 23 листопада 2023 року, а загалом 13000 гривень 00 копійок, що суттєво менше ніж необґрунтована сума позовних вимог у розмірі 744750 гривень 00 копійок, заявлена позивачем.

Крім того зазначає, що договір позики №4122238 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений 09 грудня 2023 року, тоді як договір факторингу між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем, на який посилається позивач як на підставу переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 , був укладений 14 червня 2021 року, тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке існувало на момент передачі прав новому кредитору. Передати право вимоги по кредитному договору, який не укладений на момент укладення договору факторингу неможливо. Вважає, що позивач не набув прав нового кредитора за договором позики №4122238, а отже не має права пред`являти свої вимоги до відповідача.

За вказаних обставин представник відповідача просив суд: відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 в повному обсязі; стягнути з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 документально підтверджені витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 14000 гривень 00 копійок.

До відзиву додано: копію військового квитка, копію довідки про перебування відповідача на військовій службі, копію договору про надання правничої (правової) допомоги №24238 від 23 грудня 2024 року з Додатком №1, копію акту надання послуг №1 від 23 грудня 2024 року; копія розрахункової квитанції №23/12/24 від 23 грудня 2024 року, копія детального опису робіт, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер.

20 січня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в яких останній зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, кошти надано клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідною особою банку. Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються.

Вказує, що фактично сторона захисту не заперечує факт отримання грошових коштів, але намагається показати, що позивач не довів його належним чином. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Позивачем було надано до суду всі наявні документи за кредитним договором, які були передані первісним кредитором до позивача в рамках укладеного договору факторингу. З метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до первісного кредитора з відповідним запитом щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів позичальнику за укладеним договором. Станом на 17 січня 2025 року позивачем отримано часткову відповідь на запит від первісних кредиторів, зокрема додаткові докази. Як тільки позивач отримає решту запитуваних документів, вони будуть надіслані до суду окремим клопотанням. Надані позивача докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розмірі заборгованості відповідача за кредитним договором, отже позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є законними та обґрунтованими.

Зазначає, що перерахування коштів на платіжні картки відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видатковій касові ордери на суму переказу не складаються. Також, умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим.

Відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту,що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом відповідач зобов`язаний був звернутися до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Нарахування відповідачу відсотків здійснювалося з тих підстав, що відповідач не повідомив первісних кредиторів у відповідності до чинного законодавства про те, що він є військовослужбовцем та, що на нього поширюється норма Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вказує, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Не надання суду першої інстанції окремо визначеного додатку до договорів факторингу не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У даній справі договору факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавалися недійсними. Таким чином, договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем, укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладення цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача.

Зазначає, що вартість правничої допомоги в сумі 14000 гривень 00 копійок, з огляду малозначність справи та складність написання відзиву є неспівмірною. Позивач не погоджується з таким розміром правової допомоги, адже їх розмір встановлений на власний розсуду та належним чином необґрунтований. Вартість правової допомоги є значно завищеною та не відповідає критеріям реальності наданих адвокатом послуг та розумності їх вартості.

До вказаних пояснень додано: розрахунок заборгованості за кредитним договором №13781-11/2023 від 23 листопада 2023 року; інформаційна довідка №3426_45 від 16 січня 2025 року.

Також, 30 січня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про долучення доказів, в якому просить долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором №4122238 від 09 грудня 2023 року.

Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Яреська Т.В. про розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у їх заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 09 грудня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики №4122238 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), який підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором jxEj38yqRY (а.с.8-10).

Згідно п.1 вказаного Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до п.2 зазначеного Договору позики, параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів: сума позики 15000 гривень 00 копійок; строк позики 30 днів; базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 26,71% (фіксована); базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована) 3,00% (фіксована); дата надання позики 09 грудня 2023 року; дата повернення позики (останній день) 08 січня 2024 року; знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в воєнного стану) 3,50%; пеня за день (не застосовується в період воєнного стану) 3,50%; орієнтовна реальна процентна ставка 1732,8%; орієнтовна загальна вартість позики 19050 гривень 00 копійок.

Згідно п.3 вказаного Договору позики, позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.4 зазначеного Договору позики, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.

Згідно п.22 вказаного Договору позики, технологія (порядок) укладення договору. Цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу відповідно до вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установи про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановлю Національного банку України від 03 листопада 2021 року №113.

Відповідно до п.23 зазначеного Договору позики, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору. За обраними позичальником параметрами позики позикодавцем в особистий кабінет та/або на електронну пошту позичальника надсилається підписана позикодавцем оферта у вигляді проекту договору для ознайомлення та узгодження умов разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту надсилається згенерований одноразовий ідентифікатор для підписання договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-комунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору позикодавець на виконання вимог Постанови НБУ додатково накладає кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівниками позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу, після чого його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним. Підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі.

У п.30 вказаного Договору позики зазначені юридичні адресу та реквізити сторін, зокрема у реквізитах позичальника ОСОБА_1 зазначений номер електронного платіжного засобу НОМЕР_2 .

Як вбачається з Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком №1 до Договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №4122238 від 09 грудня 2023 року та підписана відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором jxEj38yqRY: дата видачі кредиту/дата платежу 09 грудня 2023 року/08 січня 2024 року; кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період -15000 гривень 00 копійок/19050 гривень 00 копійок; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту 15000 гривень 00 копійок/15000 гривень 00 копійок; проценти за користування кредитом 4050 гривень 00 копійок; реальна річна процентна ставка 1732,08%; загальна вартість кредиту 19050 гривень 00 копійок (а.с.11).

Також, 23 листопада 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №13781-11/2023, який підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0153 (а.с.27-29).

Згідно п.1.1 вказаного Договору про надання фінансового кредиту, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.1.2 зазначеного Договору про надання фінансового кредиту, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 23 листопада 2023 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 16 листопада 2024 року.

Згідно п.1.4 вказаного Договору про надання фінансового кредиту, за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована.

Відповідно до п.1.4.1 зазначеного Договору про надання фінансового кредиту, процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього договору.

Згідно п.1.4.2 вказаного Договору про надання фінансового кредиту, якщо клієнт 17 грудня 2023 року сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт, як учасник програми лояльність, отримує від товариства індивідуальну знижку в розмірі 64,00% на перший платіж відповідно до графіку платежів. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) він зобов`язаний сплатити перший платіж (за перший розрахунковий період) в розмірі відповідно до графіку платежів.

Відповідно до п.1.5 зазначеного Договору про надання фінансового кредиту, клієнт зобов`язаний сплачувати проценти кожні 25 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору.

Згідно п.1.6 вказаного Договору про надання фінансового кредиту, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №4441-11хх-хххх-5509 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.

Відповідно до п.3.1 зазначеного Договору про надання фінансового кредиту, за користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п.3.2 вказаного Договору про надання фінансового кредиту, сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штрафи та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором.

Відповідно до п.3.4 зазначеного Договору про надання фінансового кредиту, нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п.1.2 договору, починаючи з дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний клієнтом). При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня.

Згідно п.7.1 вказаного Договору про надання фінансового кредиту, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання клієнтом зобов`язань за ним.

У п.8 вказаного Договору про надання фінансового кредиту зазначені реквізити та підписи сторін, зокрема у реквізитах позичальника ОСОБА_1 зазначений номер електронного платіжного засобу НОМЕР_2 .

Як вбачається з Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №13781-11/2023 від 23 листопада 2023 року, яким є Графік платежів, що підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0153, останній мав повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними у наступні дати: 17 грудня 2023 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 11 січня 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 05 лютого 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 01 березня 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 26 березня 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 20 квітня 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 15 травня 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 09 червня 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 04 липня 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 29 липня 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 23 серпня 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 17 вересня 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 12 жовтня 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 06 листопада 2024 року у сумі 1875 гривень 00 копійок, 16 листопада 2024 року у сумі 3750 гривень 00 копійок. Усього: чиста сума кредиту 30000 гривень 00 копійок, сума кредиту за договором 3000 гривень 00 копійок, проценти за користування кредитом 27000 гривень 00 копійок, реальна річна процентна ставка 133859,83%, загальна вартість кредиту 30000 гривень 00 копійок (а.с.29-зворот-30).

Також, 23 листопада 2023 року відповідач ОСОБА_1 підписав одноразовим підписом електронним ідентифікатором W0153 Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ «Стар Файненс Груп» коштів у кредит з урахуванням побажань споживача, яким є відповідач ОСОБА_1 (а.с.25-26).

Суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву стороною відповідача не заперечується ні факт укладення вищевказаних договорів, ні факт належності відповідачу банківської картки № НОМЕР_2 , а також надходження на дану картку кредитних коштів у сумі 15000 гривень 00 копійок, на підставі Договору позики №4122238 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 09 грудня 2023 року, та у сумі 3000 гривень 00 копійок, на підставі Договору про надання фінансового кредиту №13781-11/2023 від 23 листопада 2023 року.

При цьому, вищевказані положення Договору позики №4122238 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 09 грудня 2023 року та Договору про надання фінансового кредиту №13781-11/2023 від 23 листопада 2023 року недійсними не визнавалися, факт їх неукладеності не встановлювався, внаслідок чого в силу приписів ст.6, 627 ЦК України, підписавши ці договори, відповідач ОСОБА_1 погодився із запропонованими умовами кредитування, у тому числі з розміром процентів та строком їх нарахування.

Відсутність доказів, які б свідчили про звернення відповідача ОСОБА_1 з моменту укладення вищевказаних договорів до даного часу до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Стар Файненс Груп» з приводу невиконання останніми своїх зобов`язань за зазначеними договором, тобто неперерахування грошових коштів, у визначених сторонами розмірах, на його банківську картку, об`єктивно вказує на належне виконання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Стар Файненс Груп» своїх зобов`язань за вказаними договорами та отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів за цими договорами у розмірі, визначеному сторонами.

Також, відповідно до абз.2 ч.1 ст.1076 ЦК України, відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановленихЗаконом України «Про банки і банківську діяльність».

Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.

Представник відповідача стверджуючи у відзиві на позовну заяву про те, що позивач не надав до суду доказів отримання боржником коштів, не звернув увагу на те, що перерахування кредитних коштів за вищевказаними договорами відбувалося на рахунок відповідача ОСОБА_1 у банківській установі та до вказаних відомостей позивач доступу не має, оскільки такі відомості є даними клієнта банку, які не підлягають розголошенню.

Крім того, розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Оскільки, кредитні кошти за вказаними договорами надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачем, відтак всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №164 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Верховним Судом України в постанові від 24 лютого 2016 року за №6-50цс16 наголошується, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про отримання відповідачем ОСОБА_3 грошових коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Стар Файненс Груп» на підставі вищевказаних договорів, внаслідок чого суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо недоведеності позивачем факту надання відповідачу кредитних коштів за вищевказаними договорами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» доведено факт укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 . Договору позики №4122238 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 09 грудня 2023 року та між ТОВ «Стар Фйненс Груп» та відповідачем ОСОБА_1 . Договору про надання фінансового кредиту №13781-11/2023 від 23 листопада 2023 року, а також отримання відповідачем ОСОБА_1 на підставі вказаних договорів кредитних коштів в сумі 15000 гривень 00 копійок та в сумі 3000 гривень 00 копійок відповідно.

За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» («Фактор») та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» («Клієнт») укладено Договір факторингу №14/06/21 (а.с.12-13).

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.1.2 зазначеного Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

28 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» («Фактор») та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» («Клієнт») укладено Додаткову угоду №2 до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, відповідно до умов якої, сторони погодили внести зміни до п.1.3 Договору та викласти його в наступній редакції: «1.3. Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики Фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства» (а.с.14).

16 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» («Фактор») та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» («Клієнт») укладено Додаткову угоду №24 до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, відповідно до умов якої, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до боржників, які визначені у реєстрі боржників №24 від 16 травня 2024 року (а.с.15).

16 травня 2024 року фактором - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та клієнтом - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підписано та скріплено печатками сторін акт прийому-передачі Реєстру Боржників №24 від 16 травня 2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.17).

30 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» («Фактор») та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» («Клієнт») укладено Додаткову угоду №28 до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, відповідно до умов якої сторони погодили пункт 1 Додаткової угоди №24 від 16 травня 2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року викласти в новій редакції. Враховуючи виявлені сторонами розбіжності в Реєстрі боржників №24 від 16 травня 2024 року замінити строки щодо боржників на нові в наступній редакції: №190, боржник ОСОБА_1 , ІПН боржника НОМЕР_3 , номер договору позики 4122238, дата договору позики 09 грудня 2023 року, сума заборгованості за основною сумою боргу 15000 гривень 00 копійок, сума заборгованості за відсотками 44550 гривень 00 копійок, сума заборгованості разом 59550 гривень 00 копійок, кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань 129 (а.с.16)

Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників №24 від 16 травня 2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №4122238 у загальній сумі 59550 гривень 00 копійок, з яких: 15000 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 44550 гривень 00 копійок сума заборгованості за відсотками (а.с.18).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Суд звертає увагу, що договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, з урахування укладення його сторонами додаткових угод до нього, є рамковою угодою та підтверджує згоду його сторін на співпрацю між собою протягом визначеного проміжку часу.

Тобто приписи вказаного договору факторингу діють не лише під час його укладення, а й протягом усього строку дії додаткових угод до нього, відтак, права вимоги за кредитними договорами, які було укладено пізніше, ніж відповідний договір факторингу, можуть бути відступлені у порядку, визначеному таким договором факторингу у спосіб укладення додаткових угод до нього під час строку їх дії, що й мало місце у даному випадку.

Суд констатує, що відповідний договір факторингу, внаслідок укладення якого позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , є чинними та перед судом заінтересованими особами питання про визнання його недійсними не порушувалося.

За вказаних обставин, суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача на те, що кредитний договір №4122238 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений після укладення 14 червня 2021 року договору факторингу між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на законних підставах перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №4122238 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 09 грудня 2023 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики №4122238 від 09 грудня 2023 року, який складений представником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за період з 16 травня 2024 року по 31 жовтня 2024 року, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вищевказаним договором позики в сумі 59550 гривень 00 копійок, з яких: 15000 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 44550 гривень 00 копійок сума заборгованості за відсотками (а.с.19).

Крім того, 29 квітня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» («Фактор») та ТОВ «Стар Файненс Груп» («Клієнт») укладено Договір факторингу №29042024-1 (а.с.32-34).

Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.1.2 вказаного Договору факторингу, перехід від клієнта до фактор прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

29 квітня 2024 року фактором - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та клієнтом - ТОВ «Стар Файненс Груп» підписано та скріплено печатками сторін акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №29042024-1 від 29 квітня 2024 року (а.с.35).

Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу №29042024-1 від 29 квітня 2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №13781-11/2023 у загальній сумі 14925 гривень 00 копійок, з яких: 3000 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 11925 гривень 00 копійок сума заборгованості за відсотками (а.с.36).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №13781-11/2023 від 23 листопада 2023 року, складеного представником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за період з 29 квітня 2023 року по 31 жовтня 2024 року, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 14925 гривень 00 копійок, з яких: 3000 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 11925 гривень 00 копійок сума заборгованості за процентами за користування позикою (а.с.37).

Стороною відповідача жодних доказів на спростування наданих позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунків заборгованості, а також своїх контррозрахунків, не надано.

Разом з тим, відповідно до п.п.3 п.4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року,статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошенняУказу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 рокута триває по теперішній час.

За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У частині четвертій статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінніЗакону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.

Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.

Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).

Як вбачається з копії військового квитка, який виданий на ім`я ОСОБА_1 , останній 27 квітня 2021 року прийнятий на військову службу (а.с.68).

Згідно довідки №1110 від 12 квітня 2024 року начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 дійсно з 15 березня 2024 року по теперішній час перебуває на військовій службі по мобілізації у в/ч НОМЕР_1 , згідно наказу командира частини №74 від 15 березня 2024 року (а.с.69).

Таким чином, на відповідача ОСОБА_1 з 27 квітня 2021 року, як на військовослужбовця, на особливий період, поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом.

Не звернення відповідача ОСОБА_1 до фінансових установ та не надання ним під час укладення вищевказаних договір документів, які дають йому відповідні пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд оцінює відповідно до вимог процесуального законодавства, і з урахуванням конкретних обставин цієї справи, та вважає, що відсутність звернення відповідача до первісних кредиторів та у подальшому до позивача, не спростовує той факт, що на ОСОБА_1 розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, за наявності позову фінансової установи про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).

Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №642/548/21.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 відсотків за користування позикою у сумі 44550 гривень 00 копійок за договором позики №4122238 від 09 грудня 2023 року, та за користування кредитом у сумі 11925 гривень 00 копійок за договором про надання фінансового кредиту №13781-11/2023 від 23 листопада 2023 року, відсутні.

При цьому, посилання сторони відповідача на те, що заборгованість відповідача перед позикодавцем та первісним кредитором не могла перевищувати 8000 гривень 00 копійок тіло позики за Договором позики №7122238 від 09 грудня 2023 року, та 5000 гривень 00 копійок тіло кредиту за кредитним договором №13781-11/2023 від 23 листопада 2023 року, а загалом 13000 гривень 00 копійок, суперечить умовам вказаних договорів, за якими, як встановлено під час судового розгляду, відповідач у кредит отримав 15000 гривень 00 копійок та 3000 гривень 00 копійок, які у встановлені договорами строки не повернув.

Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені вищевказаними договорами, належним чином не виконав та не повернув грошові кошти, які були отримані ним у кредит, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути суму заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 15000 гривень 00 копійок за договором позики №4122238 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 09 грудня 2023 року та за основною сумою боргу у розмірі 3000 гривень 00 копійок за договором про надання фінансового кредиту №13781-11/2023 від 23 листопада 2023 року, а всього 18000 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції кредитного переказу коштів №86953 від 15 листопада 2024 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028 гривень 00 копійок (а.с.1).

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог.

Так, 18000 гривень 00 копійок відповідає 24,17% від заявленої ціни позову 74475 гривень 00 копійок, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (24,17% від 3028 гривень становить 731 гривня 87 копійок).

Крім того, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Так, 23 грудня 2023 року між адвокатом Яресько Т.В. та ОСОБА_1 укладено Договір №24238 про надання правничої (правової) допомоги (а.с.69-зворот-70).

Згідно п.1.1 вказаного Договору, адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу (правову) допомогу, зокрема щодо: надання правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг пропозицій, адвокатських запитів) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства).

Відповідно до п.3.1 зазначеного Договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.

23 грудня 2023 року адвокатом Яресько Т.В. та ОСОБА_1 підписано Додаток №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 23 грудня 2024 року (а.с.70-зворот).

Згідно п.1 вказаного Додатку №1, даний додаток визначає порядок оплати правничої (правової) допомоги адвокату за надання правничої допомоги щодо представництва інтересів клієнта в суді 1 інстанції, складення відзиву по справі №703/6373/24.

Відповідно до п.2 зазначеного Додатку №2, вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксований гонорар 14000 гривень 00 копійок.

Як вбачається з ордера серії АІ №1760509 на надання правничої допомоги від 24 грудня 2024 року, ОСОБА_1 , на підставі договору про надання правничої допомоги №24238 від 23 грудня 2024 року, уповноважив адвоката Яресько Т.В. представляти його інтереси у Смілянському міськрайонному суді Черкаської області (а.с.73).

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) від 23 грудня 2024 року згідно Договору про надання правової допомоги №24238 від 23 грудня 2024 року, клієнт ОСОБА_1 підтверджує надання адвокатом Яресько Т.В. послуг згідно договору: 1. Ознайомлення із матеріалами справи вартість 3000 гривень 00 копійок; 2. Формування правової стратегії захисту, консультації вартість 4000 гривень 00 копійок; 3. Надання правової допомоги щодо складення відзиву по справі №703/6373/24 вартість 7000 гривень 00 копійок. Всього 14000 гривень 00 копійок (а.с.72).

Відповідно до акту приймання-передачі послуг №1 від 23 грудня 2024 року за договором про надання правничої (правової) допомоги №24238 від 23 грудня 2024 року, адвокат Яресько Т.В. надав, а ОСОБА_1 прийняв наступні послуги: надання правничої допомоги щодо представництва інтересів клієнта в сумі 1 інстанції, складення відзиву по справі №703/6373/24. Сума 14000 гривень 00 копійок (а.с.71).

Згідно розрахункової квитанції №23/12/24 згідно Договору про надання правничої (правової) допомоги №24238 від 23 грудня 2024 року, Додаток №1, ОСОБА_1 23 грудня 2024 року сплати адвокату Яресько Т.В. за надану послугу 14000 гривень 00 копійок (а.с.71-зворот).

У письмових поясненнях представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначив, що вартість правничої допомоги в сумі 14000 гривень 00 копійок, з огляду малозначність справи та складність написання відзиву є неспівмірною. Позивач не погоджується з таким розміром правової допомоги, адже їх розмір встановлений на власний розсуду та належним чином необґрунтований. Вартість правової допомоги є значно завищеною та не відповідає критеріям реальності наданих адвокатом послуг та розумності їх вартості.

Зазначені доводи представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», з урахуванням їх змісту, суд розцінює як клопотання про зменшення витрат відповідача на правову допомогу.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 28 листопада 2023 року у справі № 740/1004/22, провадження № 61-2675св23).

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За вимогами ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вищевказаному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Крім того, у п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст.41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані стороною відповідача докази на підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її малозначності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, якості підготовленого відзиву на позову заяву, який здебільшого містить виклад рішень судів першої та апеляційної інстанції у аналогічних справах, які при цьому не є ні доказами, ні позиціями, які суд зобов`язаний враховувати при розгляді даної справи, а також цитування по декьліка разів одних і тих самих норм права, внаслідок чого суть викладених заперечень зводиться до мінімуму, та приймаючи до уваги доводи представника позивача, які суд розцінює як заяву про зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу, суд вважає за можливе зменшити розмір таких витрат з 14000 гривень 00 копійок до 2000 гривень 00 копійок.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 283/2791/19 (провадження № 61-17477св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 705/2550/16-ц (провадження № 61-17349св20).

Позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», які не підлягають задоволенню становлять 75,83%, внаслідок чого саме такий відсоток від судових витрат у сумі 2000 гривень 00 копійок, понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, повинен бути стягнутий з позивача на користь відповідача (75,83% від 2000 гривень 00 копійка становить 1516 гривень 60 копійок).

На підставі викладеного, відповідно до ст.525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, , реквізити IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк», заборгованість за договором позики №4122238 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 09 грудня 2023 року в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок та за договором про надання фінансового кредиту №13781-11/2023 від 23 листопада 2023 року у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 731 (сімсот тридцять одна) гривня 87 (вісімдесят сім) копійок, а всього 18731 (вісімнадцять тисяч сімсот тридцять одна) гривня 87 (вісімдесят сім) копійок.

У задоволенні решти заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , витрати на правничу допомогу у сумі 1516 (одна тисяча п`ятсот шістнадцять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, .

Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко