УХВАЛА

17 січня 2025 року

м. Київ

справа № 522/3994/21

провадження № 61-6477ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня

2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 січня 2024 року у справі за позовом Головного управління Державної податкової служби в Одеській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Головне управління Державної податкової служби в Одеській області (далі - ГУ ДПС в Одеській області) звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення в розмірі 3 033 541,76 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2023 року в задоволенні позову ГУ ДПС в Одеській області відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 січня 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу ГУ ДПС в Одеській області.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2023 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

23 лютого 2024 року ГУ ДПС в Одеській області засобами електронного зв`язку вперше подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 січня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2024 року касаційну скаргу повернуто заявнику, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України (підписана особою, яка не має права її підписувати).

26 грудня 2024 року представник ГУ ДПС в Одеській області - Нестеренко А. М. через підсистему «Електронний Суд» вдруге направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 січня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 січня 2025 року визнано наведені в клопотанні

ГУ ДПС в Одеській області підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2023 року та постанови Одеського апеляційного суду від 23 січня 2024 року неповажними. Відмовлено в задоволенні клопотання ГУ ДПС в Одеській області про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Заявнику роз`яснено, що якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження у справі буде відмовлено на підставі

пункту 4 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України).

На виконання вимог вказаної ухвали заявник подав заяву про усунення недоліків, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень та зазначає, що вперше подану касаційну скаргу було необґрунтовано повернуто заявнику ухвалою касаційного суду від 13 березня 2024 року, а тому є всі законні підстави поновити строк на подання повторної касаційної скарги. Вважає, що вчинив всі можливі дії для оскарження судових рішень та продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації прав на касаційне оскарження без зайвих зволікань.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

23 січня 2024 року Одеським апеляційним судом ухвалено оскаржувану постанову, датою складення повного тексту постанови вказано 31 січня 2024 року. Надано загальний доступ до оскаржуваної постанови 02 лютого 2024 року.

Повернення касаційної скарги, яка була подана вперше 23 лютого 2024 року, відбулося із причин, які повністю залежали від заявника, що позбавляє суд можливості оцінювати такі причини пропуску строку відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 24 липня 2023 року в справі № 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23).

Водночас з інформації з автоматизованої системи документообігу Верховного Суду встановлено, що ухвалу Верховного Суду від 13 березня 2024 року заявник отримав

19 березня 2024 року, про що свідчить довідка про доставлення та отримання електронного листа.

З 19 березня 2024 року (дата отримання ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги заявника) до 26 грудня 2024 року заявником не вжито заходів пришвидшення звернення з касаційною скаргою вдруге.

Наведені причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не є поважними.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18вказала, що позивач (заявник, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) із великим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованої ним справи або відповідного судового провадження. У разі відсутності обставин непереборної сили ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого періоду часу провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містило доказів наявності об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду касаційної інстанції, й не могли бути усунуті заявником, а тому Верховний Суд визнав вказані доводи неповажними і запропонував подати заявнику клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально в кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і таких, що не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини зазначив (далі - ЄСПЛ), що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року в справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 квітня 2021 року в справі № 640/3393/19 (провадження № 11-24апп21), який є обов`язковим для застосування судами, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема, відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху.

Водночас неусунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, а саме:

- повернення судом апеляційної інстанції скарги - в разі неусунення недоліків щодо її форми та змісту, визначених у статті 296 КАС України (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України), при цьому скаржник не позбавлений права знову подати апеляційну скаргу з дотриманням встановлених до неї законом вимог;

- відмова судом апеляційної інстанції в відкритті апеляційного провадження - в разі неусунення недоліків, пов`язаних із недотриманням вимог щодо дотримання строку та ініціюванням перед судом питання про його поновлення, що також є передумовою для відмови в подальшому у відкритті провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення (пункти 3, 4 частини першої статті 299 КАС України).

На переконання Великої Палати Верховного Суду, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, окрім цього, має інші недоліки і такі недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунено, зокрема, не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для поновлення строку, слід застосовувати наслідки, передбачені пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.

Такий висновок застосовний і при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження.

15 грудня 2017 року набули чинності КАС України, ЦПК України та Господарський процесуальний кодекс України, які в основному є уніфікованими.

Так, підстави повернення апеляційної скарги в КАС України та ЦПК України є аналогічними, а підстави повернення касаційної скарги такі ж, як підстави повернення апеляційної скарги.

Так само є уніфікованими і підстави відмови в відкритті апеляційного провадження у КАС України та ЦПК України.

Тому при вирішенні питання про долю касаційної скарги, яка подана з порушенням строку на касаційне оскарження, необхідно враховувати, що абзац 2 частини третьої статті 393 ЦПК України у контексті пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачає необхідність відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки виключає можливість відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для поновлення строку подання касаційної скарги.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє в відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

За таких обставин касаційний суд зобов`язаний відмовити в відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 січня 2024 року у справі за позовом Головного управління Державної податкової служби в Одеській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська