Провадження № 22-ц/801/241/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 рокуСправа № 127/15763/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Борисюк І. Е. в м. Вінниці, дата складення повного рішення 18 листопада 2024 року, -

в с т а н о в и в :

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається з частки квартири АДРЕСА_1 та невиплаченої пенсії, перерахованої Головним управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 120/7951/20-а, в розмірі 99 580, 70 гривень. Державним нотаріусом позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру. За життя спадкодавця нарахована на підставі судового рішення пенсія відповідачем не виплачена. Позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 за законом, а тому має право отримати належну, але не виплачену пенсію спадкодавця в розмірі 99 580, 70 гривень.

Відтак ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на неотриману ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя пенсію в розмірі 99 580,70 гривень; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на його користь неотриманої ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсії в розмірі 99 580, 70 гривень, також просив стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судовий збір.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2024 року позов задоволено:

- визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на недоотриману ОСОБА_2 за життя пенсію за період з 01.04.2019 до 28.02.2021 в розмірі 99 580 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень 70 копійок;

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 за життя пенсію за період з 01.04.2019 до 28.02.2021 в розмірі 99 580 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень 70 копійок;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що померлим ОСОБА_2 було складено заповіт, яким не охоплено усієї спадщини, а тому у відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Позивач ОСОБА_1 , який є рідним сином спадкодавця, відповідно до статті 1261 ЦК України має право на спадкування за законом у першу чергу. Як встановлено судом, спадкоємиця після смерті ОСОБА_2 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_3 відмовилась від її прийняття, інші особи із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї до нотаріальної контори не зверталися.

Відтак, згідно ст. 16 ЦК України в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на недоотриману останнім за життя пенсію на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 120/7951/20-а за період з 01 квітня 2019 року до 28 лютого 2021 року в розмірі 99 580 грн, 70 коп., а також стягнення з відповідача на користь позивача цієї недоотриманої пенсії.

Не погодившись із таким рішенням, 06 грудня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням матеріальних та процесуальних норм права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, суд не надав належної оцінки характеру обставин, що мають вирішальне значення для розгляду справи.

Кошти, які нараховані на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року № 120/7951/20-а, включено до реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України. Вказана заборгованість буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону № 2262 встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Власні кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, що передбачено статтею 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Спір у справі про стягнення заборгованості з виплати пенсії у сумі 99 580,70 грн. є тотожним спору у справі № 120/7951/20-а, який вже розглянутий Вінницьким окружним адміністративним судом, рішення набуло законної сили та перебуває на стадіє виконання, а тому слід провести заміну сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), яке можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу: як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він до примусового виконання.

20 грудня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сіроштан Р. В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Діхтяр Я. І. підтримав викладене в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Представник ОСОБА_1 адвокат Сіроштан Р. В. заперечив проти апеляційної скарги та просив в її задоволенні відмовити.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 29 травня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниця, про що зроблено відповідний актовий запис № 1860 (а.с. 18);

- позивач є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 9);

- 30 листопада 2023 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М. В. було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , належної померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с. 12);

- державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори О. Берещук 11 січня 2024 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти заборгованість Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області згідно рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі № 120/7951/20-а, оскільки вони не входять до складу спадкового майна. Роз`яснено, що спадкоємці мають право звернутися до відповідного органу щодо заміни сторони у виконавчому провадженні (а.с. 6);

- після смерті ОСОБА_2 , 1940 р. н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 339/2023. Спадкоємець, що звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відомостей про інших спадкоємців, що прийняли спадщину згідно вимог чинного законодавства, згідно матеріалів спадкової справи немає (а.с. 24);

- до Першої вінницької Державної нотаріальної контори 05 червня 2023 року звернулась ОСОБА_3 , 1940 року народження, дружина спадкодавця, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, із заявою про відмову від прийняття спадщини (а.с. 24 на звороті);

- рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 120/7951/20-а, яке набрало законної сили 23 лютого 2021 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_2 з 01.04.2019 перерахунок пенсії з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до оновленої довідки про розмір грошового забезпечення від 18.07.2019, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та виплатити ОСОБА_2 різницю між нарахованою та отриманою ним пенсією за період з 01.04.2019 по день, з якого починається виплата пенсій з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (а.с. 13-15);

- 12 травня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило ОСОБА_2 , що в результаті проведеного перерахунку його пенсії на підставі вищевказаного судового рішення розмір пенсійної виплати становить 99 580,70 гривень, яка включена до Реєстру судових рішень і буде здійснена в порядку черговості (а.с. 7-8);

- як вбачається із повідомлення відповідача на виконання вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2024 року, вищевказана пенсія обліковується як неодержана; за виплатою недоодержаної пенсії члени сім`ї ОСОБА_2 не звертались (а.с. 77);

- з розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії, здійсненого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 120/7951/20-а і наданого суду на виконання вимог ухвали суду від 18.07.2024 вбачається, що до виплати ОСОБА_2 за період з 01.04.2019 до 28.02.2021 належить пенсія в сумі 99 580, 70 гривень. (а.с. 78).

Між сторонами виник спір про визнання права власності на спадкове майно.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1227 ЦК України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Тобто, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 484/3648/16-а.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 200/10269/19-а, сформульована висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч.1 ст.52 Закону № 1058-IV та ч.1 ст.61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч.2 ст.52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як спадкоємець, звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області зі спливом 6 місяців після смерті пенсіонера ОСОБА_2 , а тому сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

У цій справі предметом позову є майнова вимога позивача стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, а саме пенсійні виплати, які нараховані, але не виплачені спадкодавцю. Таким чином, спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця першої черги після смерті батька права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 120/7951/20-а ГУ ПФУ у Вінницькій області було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нараховано 99 580, 70 грн, проте не виплачено зазначену суму за його життя, тому вказана сума відноситься до спадкового майна. Позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька та набув права на отримання нарахованої, але не виплаченої пенсії сумі 99 580,70 грн.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку має місце процесуальне правонаступництво в процесі виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 120/7951/20-а, - є необґрунтованими, адже зазначене рішення виконане і ОСОБА_2 за життя нарахована, проте не виплачена пенсія в розмірі 99 580 грн. 70 к., тому в справі що розглядається відносини, які виникли між сторонами у справі, є спадковими.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є підставними, а тому підлягають задоволенню.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21 , від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ГУ ПФУ у Вінницькій області не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2024 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати ГУ ПФУ у Вінницькій області, понесені у суді апеляційної інстанції, слід залишити за ним. Доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції іншими учасниками справи матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Судові витрати Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій , понесені в ході апеляційного розгляду, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало