Справа № 452/2176/24
Провадження № 2/455/204/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2025 року м.Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі судді Титова А.О.

за участю секретаря судового засідання Гавриляк О.Б.

за участю представника позивачів - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи

за позовом неповнолітніх:

1) ОСОБА_2 ,

2) ОСОБА_3 ,

в інтересах яких позов подано законним представником - ОСОБА_4 ,

до відповідача - ОСОБА_5 ,

про визнання договору оренди частини нежитлової будівлі недійсним та припиненя дії договору, -

ВСТАНОВИВ:

СТИСЛИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Законний представник неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (далі за текстом - Позивачі), звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі за текстом - Відповідач), в якому просить суд: визнати недійсним договір оренди частини нежитлової будівлі від 17.11.2008, посвідчений приватним нотаріусом Старосамбірського нотаріального округу Львівської області Ридзак Л.К. та зареєстрований в реєстрі за №1704 (далі за текстом - Договір) та припинити дію Договору.

В обґрунтування позовних вимог Позивачі вказують, що 17.11.2018 між батьком ОСОБА_6 (як орендодавцем) та ОСОБА_3 (як орендарем) було укладено спірний Договір, відповідно до умов якого Відповідач отримала права на володіння та користування 18/100 частин, а саме приміщення «3», площею 25,8 кв.м. нежитлової будівлі АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 батько Позивачів та орендодавець за Договором - помер, а право власності на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 (по 1/2 частки) набули його діти - Позивачі у справі.

Законний представник Позивачів звернулась до Відповідача з пропозицією про припинення дії Договору на підставі пункту 4.1. Договору, відповідно до якого, дія договору припиняється у разі відчуження приміщення, що є предметом цього договору; ліквідації сторін, чи будь-якої з сторін за договором», однак отримала відмову Відповідача від такої пропозиції.

Позивачі вказують, що Відповідач порушує умови Договору, оскільки передав Приміщення в суборенду іншим особам. Крім того, Договір не відповідає вимогам частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України, оскільки в ньому не вказано розмір орендної плати та порядок розрахунків за використання Приміщення, що є суттєвою умовою договору оренди.

За наведених обставин Позивачі звернулись до суду із позовною заявою у поточній справі.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач належним чином повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи, своїм право на участь в судовому засіданні не скористався, причин неявки в судове засідання не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧІНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

17.11.2018 між батьком ОСОБА_6 (як орендодавцем) та ОСОБА_3 (як орендарем) було укладено спірний Договір оренди частини нежитлової будівлі (а.с. 5-8).

За умовами Договору, ОСОБА_2 передав, а Відповідач отримала в строкове (до 01.12.2057) безоплатне володіння та користування 18/100 частин нежитлової будівлі АДРЕСА_1 (пункти 1.1., 5.1. Договору).

Дія Договору припиняється, зокрема, разі відчуження приміщення, що є предметом договору та ліквідації сторін, чи будь-якої з сторін за договором (пункти 4.1.).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 9), а його діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 08.05.2024 кожен отримали свідоцтва про право на 1/2 спадщини - нежитлової будівлі АДРЕСА_1 (а.с. 10, 15).

Доказів на підтвердження зазначених у позові обставин про передання Відповідачем приміщення в суборенду іншим особам - матеріали справи не містять.

ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО РЕГУЛЮЄ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Цивільні права і обов`язки, договір

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України)).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини 1-3 статті 6 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Договір найму (оренди)

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (частина 1 статі 759 ЦК України).

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення (частина 1 статті 762 ЦК України).

Договір позички

За договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними (частини 1 та 2 статті 827 ЦК України).

МОТИВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Позовні вимоги в частині визнання Договору недійсним

Відповідно до положень частини 1 статті 638 ЦК, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В той же час, суд звертає увагу на наступні правові позиції Верховного Суду.

Законодавець в такому універсальному регуляторі приватних відносин як ЦК не кваліфікує плату за користування майном як істотну умову договору, тому навіть у тому разі якщо сторони не домовилися про розмір плати договорі найму (оренди) - це не "знищує" такий договір. Варто підкреслити, що договір, і зокрема договір найму (оренди) вчиняється для того щоб "породити" відповідний результат, а не для того щоб згодом констатувати його неукладеність, вочевидь для того щоб не виконувати обов`язки, які "з`явилися" з такого договору (постанова Верховного суду від 07.08.2024 у справі № 757/18462/21).

Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, пункт 49).

Якщо відсутність у договорі однієї з істотних умов не унеможливила виконання договору, зокрема в частині проведення розрахунків, і сторони протягом певного часу виконували договір погодженим способом, то незгода позивачів з умовою виконання договору не може бути підставою для визнання їх прав порушеними в момент укладення договору та визнання його недійсним з цих підстав (постанова Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 506/450/19)

З матеріалів справи вбачається, що Договір виконувався сторонами після його укладення - ОСОБА_2 на виконання умов Договору - передав, а Відповідач, в свою чергу - прийняв нежитлові приміщення у володіння на користування.

Таким чином, оскільки Договір виконувався його сторонами, відсутність у Договорі умов про розмір орендної плати та поряду розрахунків за користування приміщенням - не є, з урахуванням наведених правових висновків Верховного Суду для визнання такого договору недійним, або підставою для кваліфікації такого договору як неукладеного.

За викладеного позовні вимоги в частині визнання Договору недійсним - задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині припинення дії Договору

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, пункт 89).

Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів (Постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 529/201/20).

Плата за користування майном (стаття 762 ЦК) є тим критерієм, що дозволяє відрізнити договір найму від договору позички (стаття 827 ЦК); у разі якщо вчинений між сторонами договір, є безоплатним, то такий договір має кваліфікуватися як договір позички (глава 60 ЦК України), а не найму (глава 58 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 529/201/20).

З матеріалів справи вбачається, що Договір оренди частини нежитлової будівлі укладений 17.11.2008 між ОСОБА_2 , який вказується як орендодавець та ОСОБА_3 , яка вказана орендарем за Договором.

Однак, в той же час, дослідження судом змісту Договору умов та їх тлумачення, зокрема, положення пункту 1.1. Договору щодо безоплатної передачі Відповідачу нежитлового приміщення у користування, дозволяють зробити висновок про те, що 17.11.2008 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позички частини нежитлової будівлі, а не договір оренди частини нежитлової будівлі.

За таких обставин, суд кваліфікує Договір оренди частини нежитлової будівлі укладений 17.11.2008 - як договір позички частини нежитлової будівлі.

Відповідно до умов пункту 4.1. Договору, його дія припиняється у разі ліквідації сторін, чи будь-якої з сторін за договором - тобто, зокрема, у разі смерті позичкодавця ОСОБА_2 .

Передбачений у пункті 1 частини другої статті 16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів може стосуватися визнання як наявності права, так і його відсутності. Визнання права у позитивному значенні (визнання існуючого права) та у негативному значенні (визнання відсутності права та відповідного йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у юридичній визначеності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.14) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункти 54-56)).

За викладеного, Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 у справі № 663/1651/21 вважав за доцільне змінити рішення суду першої інстанції, зазначивши про те, що припиненим є право оренди, а не договір оренди, що відповідає характеристикам правомірного способу захисту порушених прав і така позиція Верховного Суду враховується судом при розгляді цієї справи.

З урахуванням умов пункту 4.1. Договору та того, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також вищевикладених правових позицій та практики Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання припиненим права Відповідача на володіння та користування приміщенням за Договором.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (частина 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1 та 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, в порядку розподілу судових витрат зі сплати судового збору, в Відповідача на користь Позивачів слід стягнути 605,60 грн.

РІШЕННЯ СУДУ

Керуючись статтями 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати припиненим право ОСОБА_5 на володіння та користування 18/100 частин, а саме приміщення «3», площею 25,8 кв.м., нежитлової будівлі АДРЕСА_1 за договором оренди частини нежитлової будівлі від 17.11.2008, укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідченим приватним нотаріусом Старосамбірського нотаріального округу Львівської області Ридзак Л.К. та зареєстрованим в реєстрі за №1704.

В іншій частині - позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 302,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору у розмірі 302,80 грн.

Інформація про учасників справи

Перший позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Другий позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Законний представник позивачів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду. Повне рішення суду складено 31.01.2025.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Титов А.О.