Справа № 605/461/24
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2025 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

при секретарі судового засідання Костенюк М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що їй, відповідачам та їх матері належало по частці кожному у майні колишнього колгоспного двору, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями, що в АДРЕСА_1 , при цьому відповідачі втратили право на частку у даному майні, з підстав зазначених у позовній заяві, а мати сторін ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право на частку у майні колишнього колгоспного двору, а саме у житловому будинку з господарськими будівлями, що в АДРЕСА_1 та визнати за позивачкою право власності на вказане нерухоме майно, що належало її матері ОСОБА_4 .

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у справі.

20 січня 2025 року Підгаєцьким районним судом постановлено ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову ОСОБА_1 .

В судове засідання позивач не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомила.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Подала до суду клопотання про розгляд справи у її та відсутності позивача, у якому вказує, що позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

В судове засідання відповідачі не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, визнання ними позову та прохання про розгляд справи у їх відсутності викладено у адресованих суду заявах, які долучено до матеріалів справи, що не суперечить положенню ч.3 ст.211 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

У відповідності із ст.123 ЦК України (в редакції 1963 року) частка члена колгоспного двору в майні двору визначається:

1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ);

2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ);

3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору.

Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Згідно ст.126 ЦК України (в редакції 1963 року) працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20, роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Судом встановлено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в сім`ї: батька - ОСОБА_5 та матері - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29 грудня 2004 року.

Позивач 26 червня 1998 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила прізвище із дошлюбнолго ОСОБА_6 на прізвище чоловіка ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 26 червня 1998 року.

Встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, що в АДРЕСА_1 , належав колгоспному двору, що складався із 4-ох членів, головою якого була - спадкодавець ОСОБА_4 та члени колгоспного двору: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : дочка - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується наведеним нижче.

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20 травня 1991 року виданого на підставі рішення виконкому Бережанської районної ради №264 від 16 жовтня 1990 року "Про оформлення права власності на жилі будинки", житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, що складається з 4-ох членів, головою якого була ОСОБА_4 .

Згідно архівного витяга від 13 травня 2024 року виданого архівним сектором Підгаєцької міської ради, в погосподарській книзі с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області за 1991-1995 роки записано: особовий рахунок № НОМЕР_3 , група господарства на 01.01.1991 року - колгоспн. Відомості про членів домогосподарства: ОСОБА_4 , 1920 року народження - голова.

Твердження позивача, її представника та відповідачів про те, що сторони, більше трьох років підряд не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, а тому втратили право на частку у майні двору, суд не приймає до уваги, оскільки такі повністю спростовані матеріалами справи.

Зокрема, із архівного витяга від 05 червня 2024 року виданого архівним сектором Підгаєцької міської ради видно, що в погосподарській книзі с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області за 1986-1990 роки записано: особовий рахунок № НОМЕР_3 . Номер по земельнокадастровій книзі - 44, група господарства на 01.01.1990 року, список членів господарства: ОСОБА_4 , 1920 року народження - голова сім`ї; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син (у графі 23. "Відмітка про зовсім вибулих членів господарства" вказано - "вибув під №301"); ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка (у графах 18, 23 "Відмітка про тимчасово вибулих членів господарства" та "Відмітка про зовсім вибулих членів господарства" вказано відповідно - "20.04.1984 року на роботу" та "20.04.1984 року в Тернопіль"; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - син (у графі 23. "Відмітка про зовсім вибулих членів господарства" вказано - "10 листопада 1989 року в Угринів").

У архівному витязі від 28 червня 2024 року виданому архівним сектором Підгаєцької міської ради вказано, що в погосподарській книзі с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області за 1985-1990 роки записано: особовий рахунок № НОМЕР_4 . Номер по земельнокадастровій книзі - 315. Група господарства на 1989 рік - колгосп. Список членів господарства: ОСОБА_11 - мати; ОСОБА_12 - дочка; ОСОБА_13 - зять; ОСОБА_14 - внука; ОСОБА_3 - зять; ОСОБА_15 - правнук.

Тобто, вищевказаним підтверджується той факт, що відповідач ОСОБА_3 з 1989 року став проживати у житловому будину з господарськими будівлями (особовий рахунок № НОМЕР_4 ), що належав колгоспному двору, який складався із шести чоловік.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вибув із членів господарства, що в АДРЕСА_1 - 10 листопада 1989 року.

Отже, матеріалами справи спростовуються твердження відповідачів з приводу того, що вони протягом 1987 - 1991 років, тобто більше трьох років підряд до 15 квітня 1991 року, не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо втрати права на частку у майні колишнього колгоспного двору, відповідачами, суд вказує, що будь-яких належних та допустимих доказів того, у матеріалах справи, немає, а визнання даного факту відповідачами, який спростовується матеріалами справи, без наявності інших доказів цього, не є беззаперечним доказом, який би підтверджував даний факт, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині, слід відмовити.

Суд, вважає за необхідне вказати, що якщо відповідачі згідні щоб право власності на вищевказаний житловий будинок (в цілому) зареєструвала їх рідна сестра - позивач ОСОБА_1 , то вони в будь-який момент можуть розпорядитися своєю часткою у даному майні, на користь останньої, саме через органи нотаріату, а не через суд, так як суд не може виконувати (підміняти) функції нотаріуса.

В силу ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем не заявлено вимоги про визнання її такою, що втратила право на частку у майні колишнього колгоспного двору.

За змістом ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

Частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Судом встановлено, що кожному з вищезгаданих членів (сторонам та їхній матері) колгоспного двору, що в АДРЕСА_1 належить по частці даного нерухомого майна.

Мати сторін ОСОБА_4 26 лютого 2010 року в Носівській сільській раді Підгаєцького району Тернопільської області склала заповіт, розпорядженням якого все належне їй майно, заповіла позивачці.

Той факт, що ім`я позивачки у архівному витязі від 05 червня 2024 року виданому архівним сектором Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області помилково вказано ОСОБА_16 , замість вірно ОСОБА_17 , окрім свідоцтва про її народження та про укладення шлюбу, підтверджується інформацією Носівського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області, в якій вказано, що на території даного старостинського округу осіб із прізвищем, ім`ям та по батькові - ОСОБА_18 чи ОСОБА_10 , окрім ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є дочкою ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не було і немає.

Мати сторін ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що видно із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 .

Із матеріалів спадкової справи №159/2015 від 30 липня 2015 року наданої суду завідуючим Підгаєцької державної нотаріальної контори, на виконання ухвали Підгаєцького районного суду від 19 грудня 2024 року, вбачається, що позивач до шести місяців з часу відкриття спадщини, подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а також постійно проживала разом із своєю матір`ю на час відкриття спадщини, тобто прийняла спадщину (довідка виконавчого комітету Носівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області від 20 травня 2015 року за вих.№349).

Із нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 січня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №41, вбачається, що позивач після смерті своєї матері ОСОБА_4 , успадкувала земельну ділянку площею 0,6532 га, кадастровий номер: :01:001:0401, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Носівського старостинського округу (колишньої Носівської сільської ради) Тернопільського (в минулому Підгаєцького) району Тернопільської області.

Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері, однак в цьому їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у поданих документах міститься невідповідність, а саме: в свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок виданому виконкомом Бережанської районної ради 20 травня 1991 року, вказано, що дане нерухоме майно належить чотирьом членам колгоспного двору головою якого є ОСОБА_4 , при цьому не визначено власників будинку та частин, яка належить кожному учаснику, в тому числі частка, яка належала спадкодавцю, що вбачається із письмової відмови Підгаєцької державної нотаріальної контори від 03 вересня 2024 року за вих.№590/01-16.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача в межах нею понесених.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.120, 123, 126 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1268-1270 ЦК України (в редакції 2003 року), суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, у вигляді частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача в межах нею понесених.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

Представник позивача: Луцишин Ганна Михайлівна, 48022, с. Вербів вул. Центральна, 6 Вербівського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000553 від 28 червня 2024 року;

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель с. Унринів Угринівського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель с. Носів Носівського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Головуючий: Р. О. Горуц