Справа № 638/582/25
Провадження № 2/638/2770/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Острицький Андрій Олегович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Острицький Андрій Олегович, за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення коштів у розмірі 195911,56 грн, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином та спадкоємцем ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 перебувала на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримувала пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі № 520/7465/22 ГУПФ України в Харківській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нарахувало різницю в пенсії у сумі 195911,56 грн.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сума пенсії, яка була нарахована на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 по справі № 520/7465/22, не була одержана нею за життя. На підставі заяви позивача про прийняття спадщини, державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Нікуліною О.М., заведено спадкову справу за № 554/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , в подальшому видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.12.2024, згідно з яким спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з нарахованих, але не виплачених пенсійних виплат на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 року по справі № 520/7465/22 в розмірі 195911,56 грн.

Позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою від 11.12.2024 щодо виплати йому суми неотриманої ОСОБА_2 пенсії в розмірі 195911,56 грн, проте листом від 03.01.2025 № 256-39798/Ч-02/8-2000/25 ГУПФУ в Харківській області повідомило про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 недоотриманої ОСОБА_2 суми пенсії, нарахованої на виконання судового рішення, та повідомило про відсутність його звернення в порядку ст. 61 Закону №2262-ХІІ.

ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Острицький Андрій Олегович, просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2024 (спадкова справа №554/2023, зареєстровано в реєстрі №2-1368), яка належала його матері - ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 195911,56 грн.

Ухвалою суду від 15 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження на 03 лютого 2025 року. Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області роз`яснено, що воно має право протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з наведенням обґрунтувань такої вимоги; встановлено строк п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали, протягом якого воно має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

У відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області просило відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що Закон України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Таким чином, виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону № 2262. Враховуючи, що позивач не був стороною в судовому процесі по справі №520/7465/22, судами не приймалося рішення про заміну сторони виконавчого провадження, тому відсутні підстави вносити зміни до підсистеми Реєстр судових рішень, який використовується в роботі органами Пенсійного фонду України з метою систематизації та упорядкування судових рішень. Заборгованість щодо виплати пенсії відповідно до цього Закону № 2262-ХІІ відсутня, тому для застосування статті 61 Закону № 2262-ХІІ немає підстав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 грудня 2024 року державним нотаріусом Четвертої Харківської міської нотаріальної контори Нікуліною О.М. на підставі ст. 1261 ЦК України видано ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який є сином ОСОБА_2 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Свідоцтво про право на спадщину за законом (спадкова справа №554/2023, зареєстровано в реєстрі №2-1368), відповідно до якого спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з нарахованих, але не виплачених пенсійних виплат на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі № 520/7465/22 в розмірі 195911,56 грн (сто дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот одинадцять гривень 56 копійок).

Листом від 03.01.2025 № 256-39798/Ч-02/8-2000/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило представнику позивача про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 недоотриманої ОСОБА_2 суми пенсії, нарахованої на виконання судового рішення, та повідомило про відсутність його звернення в порядку ст. 61 Закону №2262-ХІІ.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19.

Згідно зі ст. 52 Закону України від «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст.91 цього ж Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно з ст. 46 цього ж Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Крім того, такий підхід застосований також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 355/323/17, де суд, вирішуючи питання наявності у особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) її померлого чоловіка вказав, що аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії). Суд виходив з того, що оскільки особі за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі судових рішень, позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті, а тому набула права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії). Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі вказаних рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум.

У справі, що розглядається встановлено, що за життя ОСОБА_2 не було виплачено пенсію, нараховану на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 у справі №520/8102/24 у розмірі 195911,56 грн. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, і вищевказані пенсійні виплати увійшли до складу спадщини відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 грудня 2024 року. Свідоцтво є чинним правовстановлюючим документом, відповідачем його не оспорено, даних про визнання його недійсним повністю чи частково немає. Крім того, відповідач не заперечує суму недоотриманої пенсії, на яке видано свідоцтво, а навпаки підтвердив у додатках до відзиву на позовну заяву.

Безпідставними є доводи відповідача про необхідність звернення позивача до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні із виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду та стягнення недоотриманої пенсії саме у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення у справі № 520/7465/22, з огляду на таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18, зазначила, що на дату смерті батька позивачки судові рішення про здійснення перерахунку його пенсії відповідачем виконані не були. Вказане стало підставою для звернення до адміністративного суду з позовом до органу пенсійного фонду про визнання бездіяльності відповідача протиправною і зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до постанов Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 4 серпня 2009 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2010 року. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду вказала, що спори предметом яких є майнова вимога позивача щодо визнання, зокрема, в порядку спадкування, права власності на грошові кошти, мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

У постанові від 15 грудня 2023 року по справі №805/2628/18-а Верховний Суд зробив висновок, що процесуальне правонаступництво завжди пов`язане з участю особи як сторони у справі у судовому процесі, в тому числі, у процесі виконання рішення суду. Заміна сторони у виконавчому провадженні новою особою пов`язана з можливістю участі такої особи саме у вже відкритому/триваючому виконавчому провадженні. До того ж, Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача.

Отже за правовим висновком Верховного Суду вказане процесуальне питання про заміну сторони у виконавчому провадженні в такій категорії спорів у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішено з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження, а підлягає розгляду в порядку позовного провадження за правилами цивільного судочинства.

При вирішенні питання щодо способу захисту прав позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способі захисту майнового права є примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Враховуючи зазначені вище правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 15 грудня 2023 року у справі 805/2628/18-а, від 09 жовтня 2019 року у справі № 355/323/17, від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, ефективним способом захисту майнових прав позивача у справі є вимога про стягнення нарахованої, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, на яку видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.

Проте, позивач просив захистити його права не шляхом стягнення пенсії, а шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2024 (спадкова справа №554/2023, зареєстровано в реєстрі №2-1368), яка належала його матері - ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 195911,56 грн.

Таким чином, позивач, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача нарахованої, але невиплаченої спадкодавцю за життя пенсії у розмірі 195911,56 грн, сформулював цю вимогу не у повній відповідності до належного способу захисту.

Разом з цим, судом враховано, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2024 року у справі № 910/10009/22, невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можуть бути витлумачені відповідно до належного способу захисту прав, і якщо таке тлумачення не призводить до порушення процесуальних прав відповідача (зокрема, щодо подання заперечень, надання відповідних доказів тощо). Протилежний підхід не відповідав би завданням господарського судочинства (стаття 2 ЦПК України).

Під час розгляду справи судом встановлено, що дійсний зміст та обсяг позовних вимог, дійсний намір позивача отримати спадкове майно у вигляді нарахованої, але недоотриманої спадкодавцем пенсії у розмірі 195911,56 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 195911,56 грн.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 1567,29 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Острицький Андрій Олегович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , адреса місцезнаходження: м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , грошові кошти у виді нарахованої, але недоотриманої за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсії, що увійшла до складу спадщини відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 10 грудня 2024 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Харківської міської нотаріальної контори Нікуліною О.М., у розмірі 195911,56 грн (сто дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот одинадцять гривень 56 копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , адреса місцезнаходження: м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1567,29 грн (одна тисяча п`ятсот шістдесят сім гривень 29 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 лютого 2025 року.

Суддя І.П. Латка