Провадження № 2-з/638/42/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дерев`янченка Ярослава Юрійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

13.01.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Харківського районного суду Харківської області надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дерев`янченка Ярослава Юрійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, згідно прохальної частини якої просить суд: заборонити будь-яким особам вчиняти дії (укладати правочини) щодо відчуження (купівлі-продажу, дарування, довічного утримання тощо) та укладати правочини щодо обтяження (іпотеки, застави), об`єктом яких є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 . Заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_2 у розмірі 97 700,00 доларів США, що є еквівалентом 4 024 878,51 грн. за курсом НБУ на 15.10.2024 рік, відповідно це є ціною позову, про забезпечення якого просить заявник. Перед подачею позову позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 намагається продати наявний в неї успадкований об`єкт нерухомості (квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ) та отримані кошти витратити або приховати, що може призвести до неспроможності у подальшому сплатити борг позивачу. Інформацію щодо продажу об`єкту нерухомості розміщено в оголошенні про продаж квартир, яка належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про спадщину, розміщено на електронному ресурсі ОЛХ. Зазначені дії відповідача направлені на переоформлення ліквідного майна на інших осіб, за рахунок якого у подальшому можливо сплатити суму боргу. Про існування боргу відповідачу відомо достовірно, так як зазначена квартира була успадкована після смерті боржника ОСОБА_3 та під час оформлення свідоцтва про право на спадщину, нотаріус інформує спадкоємця про претензію, що надійшла від кредитора. Подальше незабезпечення позову, з урахуванням намагань відповідача здійснити продаж об`єктів нерухомості, може призвести до ускладнення виконання рішення суду так як у добровільному порядку здійснити погашення боргу відповідач не бажає. Пропозиції щодо зустрічного забезпечення позивачем не заявляються, так як майно, на яке запропоновано застосувати заборону не вибуває з власності відповідача, а тимчасово до вирішення спору по справі обмежується в розпорядженні. Заходи щодо обмеження в розпорядженні цим майном жодним чином не призведуть до порушення прав відповідача по справі. Тобто, з метою захисту інтересів позивача, позивач звернувся до суду із вказаною заявою про забезпечення позову, яку просить задовольнити.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, дійшов до наступних висновків.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зміст та форма заяви відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно частини 1 статті 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і за реєстрова на відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини 3 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідачів на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Матеріалами справи встановлено, що 16.10.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дерев`янченка Я.Ю. до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 04.07.2016 року у розмірі 97 700,00 доларів США; звернути стягнення на спадкове майно в межах суми боргу, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.09.2024 року, виданого Сьомою Харківською міською державною нотаріальною конторою, державним нотаріусом Сімаковою О.Г., зареєстрованого за №3-710.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.10.2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.11.2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.01.2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики передано на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.01.2025 року вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Хайкіна В.М. та призначено підготовче судове засідання.

Харківським районним судом Харківської області не розглянуто заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дерев`янченка Я.Ю. про забезпечення позову, яка надійшла до суду 13.01.2025 року.

З матеріалів заяви вбачається, що предметом спору між сторонами є стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 97 700,00 доларів США.

Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 3-710, виданого 20.09.2024 року Сьомою Харківською міською державною нотаріальною контрою.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 грудня 2023 року у справі №522/21977/21 зазначив, що загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, так, як в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки існує ризик відчуження майна, яке є об`єктом спірних правовідносин у даній справі.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову, з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, що заявлені та змісту викладених в заяві обставин, слід вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження та укладати правочини щодо обтяження відносно квартири АДРЕСА_2 , оскільки незастосування якого може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дерев`янченка Ярослава Юрійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Заборонити будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження та укладати правочини щодо обтяження, об`єктом яких є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_2 .

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: