П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року м. Київ

Справа №760/3185/22

Апеляційне провадження №22-ц/824/909/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поліщук Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Кушнір С.І. дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача:

- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18001,35 грн;

- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 28086,12 грн;

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 7972,27 грн;

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25509,23 грн;

- витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 33,00 грн;

- судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2481,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

На виконання вимог Закону позивачем на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року за № 34.

При цьому, кв. АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання та водопостачання, а отже, як вказував відповідачі є споживачами послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Відповідачі від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялись. Разом з тим, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01 листопада 2021 року складає - 33481,50 грн, з яких: 7972,27 грн - заборгованість за послуги з централізованого опалення; 25509,23 грн - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води.

Також, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 46087,47 грн.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року позов Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 2657,43 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8503,07 грн., а всього 11160,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 2657,43 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8503,07 грн., а всього 11160,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 2657,43 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8503,07 грн., а всього 11160,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в розмірі 348, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в розмірі 348, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (адреса: м. Київ, вул. площа І.Франка, 5, ) судовий збір в розмірі 348, 00 грн.

В іншій частині позову - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що квартира кв. АДРЕСА_1 належить на праві власності трьом співвласникам, в рівних частинах.

Відповідачі є споживачами послуг та повинні були здійснювати оплату таких послуг. Однак, цього здійснено не було, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості до 01 травня 2018 року суд вказав, що в матеріалах справи відсутній розрахунок за вказаний період, і неможливо встановити з якого періоду виникла заборгованість та розмір щомісячного платежу по двом наданим послугам. Таким чином, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального та матеріального права, просить: скасувати рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 28086,12 грн, заборгованості за спожиті до 01 листопада 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18001,35 грн, в частині витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майноу розмірі33, 00 грн, в частині судового збору та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» про стягнення в рівних частках з відповідачів на користь позивача заборгованості за спожиті послуги до 01 травня 2018 року. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при прийнятті позовної заяви суд першої інстанції підтвердив, що в позовній заяві достатньо доказів відносно заявлених позовних вимог позивача.

Вказує, що ПАТ «Київенерго» звернень чи претензій від відповідача про неотримання, ненадання чи некористування послугами з централізованого опалення чи звернень щодо перерахунку нарахувань за надані послуги не передавало.

Відповідачі заперечень щодо наданих послуг не надсилали. Заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року за спожиті послуги з централізованого опалення не змінилась та складає 46087,47 грн.

Відповідачі не скористались своїм правом на подачу відзиву.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України, в редакції чинній на час відкриття апеляційного провадження, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перш за все, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості до 01 травня 2018 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції не становить предмет апеляційного перегляду, так як іншими учасниками справи не оскаржується і вони не будуть позбавлені такого права.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

На виконання вимог Закону позивачем на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року за № 34 /а.с.50-51/.

Відповідно до договору № 602-18 про відступлення права вимоги, укладеного між позивачем та ПАТ «Київенерго» 11 жовтня 2018 року, позивач набув право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед первісним кредитором (ПАТ «Київенерго») з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання (а.с.49).

Матеріали справи містять технічну документацію щодо прийняття теплового вузла обліку за адресою: АДРЕСА_2 складені в 2018-2021 роках, відомості щодо обсягів споживання та відомості обліку теплового навантаження об`єкта в 2018-2021 роках (а.с.43-46, 19-42).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, за адресою споживача: АДРЕСА_3 , відсутній квартирний лічильник та має місце заборгованість за послуги опалення та постачання гарячої води з травня 2018 року по жовтень 2021 року на загальну суму 33481, 50 грн, з яких: 7979,79 грн - заборгованість за послуги з централізованого опалення; 25509,23 грн - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води (а.с.7-8).

У базі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №285364452 від 18 листопада 2021 року, співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 з 25 березня 2016 року є : ОСОБА_1 - 1/6 частка, ОСОБА_2 - 1/6 частка, ОСОБА_3 - 1/6 частка /а.с.4/.

Положеннями ч.ч.4, 5 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує та власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.п. 5,6 ст.1 Закону України «Про комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п.2 ст.5 цього Закону комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами

Положеннями ст. 9 цього Закону визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

В порядку ч.1 ст. 13 цього Закону договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем (ч.ч.4, 5 ст. 13 цього Закону в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин), Послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках:

- у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу);

- у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення;

- у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

Пунктом 17 Правил встановлено, що Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Пунктом 20 Правил визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Положеннями п. 24 цих Правил визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

У межах даного предмета спору доказуванню підлягали обставини, пов`язані з встановленням обставин використання комунальної послуги з постачання централізованого опалення та гарячої води відповідачам, тому перш за все дослідженню і оцінці підлягали такі докази, які підтверджують факт споживання відповідачем послуг, що надаються позивачем.

Між сторонами у справі договір про надання комунальних послуг в письмовому вигляді укладений не був, однак позивачем доведена наявність здійсненої пропозиції на укладення такого договору. Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання та гарячого водопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов'язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідачів, позивач надав суду розрахунок заборгованості за надані послуги, з якого вбачається, що до заборгованості включено борг за надані до 01 травня 2018 року послуги в розмірі 18001, 00 грн за послуги централізованого теплопостачання і 28086, 12 грн за послуги централізованого постачання гарячої води.

Матеріали справи містять договір відступлення права вимоги позивача саме стосовно відповідачів на підставі договору №602-18 від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго», згідно якого прийнято право вимоги, зокрема до фізичних осіб з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води на загальну суму , 96 грн. Проте, в матеріалах справи відсутні Додаток №1 та Додаток №2 до Договору про відступлення права вимоги №602-18 від 11 жовтня 2018 року, в яких має бути визначений перелік споживачів.

Крім того, в суді першої інстанції позивачем не був наданий детальний розрахунок за послуги, надані до 2018 року. Доданий позивачем до апеляційної скарги розрахунок заборгованості за період з 01 липня 2015 року по 01 квітня 2024 року не може бути взятий до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки позивачем також не було наведено обставини, що унеможливили подання цих доказів на стадії розгляду справи судом першої інстанції та не вказано причини неможливості подання таких доказів, які б могли бути розцінені, як виключні, тобто такі, які б об`єктивно не залежали від позивача.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції вірно зазначав, що в матеріалах справи відсутній належний розрахунок заборгованості за послуги, надані до 01 травня 2018 року, що позбавило суд можливості перевірити, з якого періоду нарахована та яка заборгованість, а також розмір щомісячних платежів, а, отже, і правильність нарахування вказаної суми. Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що підлягали до задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за період з 01 травня 2018 року.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що понесені позивачем судові витрати на цій стадії розгляду справи компенсації не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук