Провадження № 2/712/692/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАНДЖА В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (адреса: м. Черкаси, вул. Гетьмана Сагайдачного 12) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення.

До початку судового засідання представником позивача подано заяву про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідачем після подачі позову сплачено заборгованість та компенсовано витрати за отримання інформаційної довідки. Просила стягнути судовий збір з державного бюджету України на користь позивача, оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи, у зв`язку з чим звільнений від сплати судового збору. А також просила проводити розгляд справи у її відсутність.

Відповідач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти закриття провадження по справі не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Постановою Верховного Суду від 20.09.2021 в справі № 638/3792/20 конкретизовано висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме зазначено, що закриття провадження у справі можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення, з огляду на наступне.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення.

Так, представником позивача подано заяву про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідачем сплачено заборгованість.

Таким чином, сплата відповідачем заборгованості під час перебування справи в провадженні суду свідчить про те, що між сторонами відсутній спір, а тому є визначені процесуальним законом підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 стаття 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 постанови від 12.06.2009 № 2 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 14 жовтня 2024 року було подано позов до суду про стягнення з відповідача боргу за водопостачання та водовідведення, після подання позову відповідачем було добровільно оплачено заборгованість, про що вказується представником позивача та не заперечується відповідачем. Таким чином, відповідач добровільно сплатив борг перед позивачем вже після пред`явлення позову, що не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Разом з тим, відповідно до правової позиції ВСУ від 01.03.2017 у справі № 703/686/15-ц з відповідача який є інвалідом ІІ групи, судовий збір не стягується навіть у разі, якщо рішення ухвалено не на його користь.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ч. 6 статті 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення Серії ААИ від 18.03.2014 року та Акта № 341926 огляду у МСЕК від 10.02.2014 року, ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи безтерміново.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне провадження по даному позову закрити. Судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 255 ч.2 п.1, 256, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення - закрити, у зв`язку з відмовою позивача від позову унаслідок задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову.

Стягнути з Держави за рахунок коштів Державного бюджету України на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, сплаченого за подання до суду позову згідно платіжної інструкції № 3944 від 26 вересня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: