Провадження №2/524/1395/25
28.01.2025 місто Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:
головуючого судді Ковальчук Т. М.,
за участю секретаря судових засідань Воблікової І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
29 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») уклали договір факторингу № 29-11-102, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 5191294 від 10 серпня 2021 року.
30 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») уклали договір факторингу № 30-11-65, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 101781140 від 10 серпня 2021 року.
10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги, зокрема, за кредитними договорами № 5191294, № 101781140 від 10 серпня 2021 року.
Ухвалою від 01 жовтня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився; у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі його представника, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (про що свідчать зворотні конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», наявні в матеріалах справи), із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною першою статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України).
За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На обґрунтування суми заборгованості за процентами позивач надав, зокрема, відомості про щоденні нарахування та погашення за договорами № 5191294 та № 101781140 від 10 серпня 2021 року, складені ТОВ «Мілоан», з яких убачається, що:
Також позивач надав розрахунки заборгованості за договорами № 5191294 та № 101781140 від 10 серпня 2021 року, складені ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр».
Аналогічні суми загальної заборгованості за вказаними договорами вказані і в розрахунках ТОВ «Коллект Центр».
Водночас суд не може погодитися з наведеними сумами в розрахунках ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» за договорами № 5191294 та № 101781140 від 10 серпня 2021 року, виходячи з наступного.
У пунктах 1.3, 1.4 вказаних договорів зазначено, що кредит надається строком на 29 днів з 10 серпня 2021 року (строк кредитування) та 30 днів з 10 серпня 2021 року відповідно; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 08 вересня 2021 року та 09 вересня 2021 року відповідно.
Пунктом 2.3 цих договорів зазначені умови щодо пролонгації строку кредитування, зокрема пункт 2.3.1.2 передбачає пролонгацію на стандартних (базових) умовах коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але на строк не більше 60 днів. При цьому у період такої пролонгації проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у пункті 1.6 цього договору.
Тобто, за умовами договорів № 5191294 та № 101781140 від 10 серпня 2021 року протягом 29 днів та 30 днів відповідно нараховуються передбачені пунктом 1.5.2 договору проценти за ставкою 1,70 відсотків, за наступні 60 днів (у випадку пролонгації) передбачені пунктом 1.6 договору за ставкою 5,0 відсотків.
При цьому умовами договору не передбачено пролонгації строку кредитування більше, ніж на 60 днів, а отже, не передбачено і нарахування процентів за користування кредитом поза межами цього строку.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України).
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що проценти за користування грошовими коштами мають сплачуватися позичальником з моменту отримання грошових коштів і до закінчення дії договору позики, а після закінчення дії договору позикодавець має право нараховувати встановлені статтею 625 ЦК України відсотки.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, зокрема зазначила, що «…надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця».
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Ураховуючи наведене, суд ураховує лише розрахунки заборгованості за договорами № 5191294 та № 101781140 від 10 серпня 2021 року, складені ТОВ «Мілоан» у межах строку кредитування, та не враховує суми заборгованості за процентами, донараховані поза межами таких строків ТОВ «Вердикт Капітал» та пред`явлені до стягнення ТОВ «Коллект Центр».
Окрім того, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача суми нарахованої комісії за надання кредиту за договорами № 5191294 та № 101781140 від 10 серпня 2021 року, оскільки аналіз змісту цих договорів свідчить, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надається відповідачу та за які банком встановлена комісія, відсутні докази наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення договору про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування».
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
29 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») уклали договір факторингу № 29-11-102, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 5191294 від 10 серпня 2021 року.
30 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») уклали договір факторингу № 30-11-65, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 101781140 від 10 серпня 2021 року.
10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги, зокрема, за кредитними договорами № 5191294, № 101781140 від 10 серпня 2021 року.
Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частинами першоютретьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункт 1 частини другої цієї статті).
За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Керуючись статтями 12, 13, 76-78, 81, 89, 128, 131, 133, 141, 259, 263265, 279, 280284, 352, 354 ЦПК України, суд
Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя Т. М. Ковальчук