Справа № 214/5518/24
21 січня 2025 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Євтушенка О.І.,
секретаря судового засідання - Пугача Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №214/5518/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Саксаганської районної місті ради, представлений органом опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -
від позивача - адвокат Гаценко О.В.,
від третьої особи - Іванова О.В.,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 14.06.2024 (надійшла до суду 19.06.2024), в якій просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 23.05.2012. Від шлюбу вони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2019 шлюб між подружжям було розірвано. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2017 присуджено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4 , до досягнення дитиною повноліття. При цьому, ОСОБА_2 ніде не працює, аліменти на утримання сина не сплачує та злісно ухиляється від виконання такого обов`язку, свідченням чому є наявність заборгованості по аліментам понад 200 000 грн. та застосовані до нього державним виконавцем обмежувальні заходи. Участі у вихованні сина відповідач також не бере, не піклується про нього, не проявляє інтересу до його навчання, розвитку, стану здоров`я. Малолітній ОСОБА_3 мешкає з матір`ю ОСОБА_1 та її батьками - дідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та бабою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Баба та дід допомагають ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_4 . За місцем навчання хлопчик зарекомендував себе виключно з позитивного боку як вихований, дисциплінований, товариський, самостійний, користується повагою серед однолітків та є дружнім. З огляду на самоусунення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, усі питання щодо виховання, навчання, розвитку, матеріального утримання сина ОСОБА_1 вимушена вирішувати самостійно. Оскільки ОСОБА_2 нехтує належним виконанням батьківських обов`язків у відношенні сина, не спілкується з ним, не цікавиться його життям, станом здоров`я, навчанням, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а його поведінка є винною як свідчення свідомого самоусунення від виконання батьківських обов`язків, тому позивач просить позбавити його батьківських прав. На переконання позивача, вжиття цього крайнього заходу відповідатиме меті найбільш повноцінного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів їх сина.
Ухвалою суду від 17.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 03.09.2024 задоволено заяву позивача про допит свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 03.09.2024 закрито підготовче провадження у справі з призначенням її до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гаценко О.В. правом на участь в судовому засіданні 21.01.2025 не скористались, попередньо подавши заяву про проведення судового засідання за їх відсутності. Пред`явлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Будучи присутнім в судовому засіданні 29.10.2024, представник позивача наголошував на доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 з підстав, викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим належним чином в порядку ст.128 ЦПК України. Заяв про відкладення судового засідання, відзив чи заяви про надання додаткового часу для подання відзиву, від відповідача на адресу суду не надходили.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8 правом на участь в судовому засіданні 21.01.2025 не скористалась, попередньо подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні спору покладалась на розсуд суду та надала висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору.
Допитана в судовому засіданні 29.10.2024 як свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона є матір`ю ОСОБА_1 та відповідно бабусею ОСОБА_3 . Батько дитини ОСОБА_2 з 2019 року участі у вихованні сина не бере, матеріально не забезпечує, не сприяє розвиткові дитини. Дійсне місцеперебування ОСОБА_2 їй не відоме, з сином він не спілкується взагалі. Наразі ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_4 перебувають закордоном.
Будучи допитаним в судовому засіданні 29.10.2024 як свідок, ОСОБА_5 суду показав, що він є батьком ОСОБА_1 та відповідно дідом ОСОБА_3 . З донькою у нього хороші стосунки, із колишнім зятем ОСОБА_2 він не спілкується, дійсне його місцезнаходження не відоме. Батьківські обов`язки ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_4 не виконує протягом останніх 6 років, матеріально не утримує, має велику заборгованість по аліментам. На початку війни в Україні ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_4 виїхали закордон, де перебувають дотепер, а до виїзду мешкали разом з ним та ОСОБА_6 .
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, який стосується інтересів малолітньої дитини, в інтересах якої безпосередньо пред`явлено позов, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання ним відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.
Дослідивши письмові докази у справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, врахувавши позицію учасників справи, заслухавши покази свідків, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_9 ) перебували у шлюбі, зареєстрованому 26.05.2012 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №154.
Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що слідує зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 31.08.2012 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2019, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи №214/5218/19, яке набрало законної сили 08.01.2020, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Відомості про розірвання шлюбу також внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, що підтверджується Витягом з реєстру від 31.01.2023 №0.

Крім того, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2017, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи №214/5790/16-ц, яке набрало законної сили 28.03.2017, за позовом ОСОБА_1 присуджено стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2016.

На виконання рішення 03.04.2017 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист, який ОСОБА_1 як стягувачем пред`явлено для примусового виконання до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Постановою державного виконавця від 22.06.2017 відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_4 з примусового виконання вказаного виконавчого документу.

Як вказувала позивач, ОСОБА_2 жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надав, зобов`язання за судовим рішенням зі сплати аліментів не виконував та не виконує, дитина перебуває на її матеріальному утриманні.

Із наданого відділом ДВС розрахунку заборгованості за період з 01.10.2020 до 01.06.2024 слідує, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 складає 233 364 грн. 87 коп., заборгованість станом на 01.10.2020 обліковується окремо та становить 64536 грн. 37 коп. Жодних аліментів платежів протягом вказаного періоду ОСОБА_2 не здійснив. Відомості про відповідача включено до Єдиного реєстру боржників. У зв`язку з ухиленням від сплати аліментів, у відношенні ОСОБА_2 застосовано заходи обмежень у вигляді тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, виїзду за межі України, праві полювання, а також накладено арешт на його майно, що підтверджується постановами державного виконавця від 01.04.2020.

Як слідує з довідки про склад сім`ї №33 від 14.05.2024 ОСББ «ОБРІЙ-КР», ОСОБА_1 , її син ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (батько позивача), ОСОБА_6 (мати позивача) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки-характеристики з місця мешкання, сім`я ОСОБА_1 характеризується позитивно, за результатами проведеного опитування та з показів сусідів відомо, що мати ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню сина, організовує правильне ведення вільного часу, відвідування гуртків та спортивних секцій. Бабуся та дідусь надають допомогу матері у догляді за ОСОБА_4 . Батько ОСОБА_2 з сім`єю не спілкується та не проживає, у вихованні дитини участі не бере.

Допитані судом свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, вказували, що ОСОБА_1 разом з сином дійсно мешкали з ними за однією адресою, однак на початку війни виїхали за кордон, де перебувають наразі. На підтвердження факту перебування ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 за кордоном, представник позивача надав довідки служби з питань населення та міграції Департаменту юстиції та безпеки кантону Базель-Штадт (в перекладі з німецької мови на українську), відповідно до яких ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мешкають у АДРЕСА_3.

Як слідує з психолого-педагогічної характеристики, ОСОБА_3 є учнем Криворізької гімназії №72 КМР, де навчається з І класу. Має навчальні досягнення достатнього рівня, добрий загальний розвиток, захоплюється різним конструюванням, полюбляє баскетбол, плавання та велосипедний спорт. У відносинах з однолітками та іншими учнями зарекомендував себе з позитивного боку, користується авторитетом, поважає старших, дотримується правил поведінки. Виховується у неповній родині, мати приділяє належну увагу його вихованню, навчальному процесу, цікавиться позакласним життям сина. Батько участі у шкільному житті не бере, успіхами дитини не цікавиться.

Із 23.05.2022 ОСОБА_3 навчається у початковій школі Нойбад Маршалкенштрассе 120, СН-4054 Базель, що підтверджується довідкою відділу освіти кантону Базель-Штадт (у перекладі з німецької мови на українську).

У ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З наведеного убачається, що при розгляді справи суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, що не є порушенням принципу диспозитивності, на чому акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц та постанові від 23.03.2021 у справі №910/3191/20.

За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ОСОБА_2 засуджений вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.02.2024 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України (справа № 214/1348/24), із застосуванням ст.ст.75, 76 КПК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Крім того, ОСОБА_2 раніше неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, за ч.1 ст.130 КУпАП постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.07.2020 (справа №212/4585/20).

Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан.

Як слідує з положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п.2).

При цьому, в розумінні п.15, п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, з аналізу зазначених вище положень слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними.

При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…».

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок.

Як слідує з висновку виконкому Саксаганської районної у місті ради №10/02.2.01-18-5405 від 31.10.2024, при вирішенні питання про доцільність або недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , орган опіки покладається на розсуд суду, зважаючи на те, що встановити позицію батька щодо спору не виявилось можливим. Так, під час здійснення неодноразових відвідувань адреси реєстрації місця проживання ОСОБА_2 комісії двері ніхто не відчинив, доступ до помешкання надано не було, на запрошення до служби у справах дітей не відреаговано. Разом з тим, у висновку відображено факти, на підставі яких очевидним є самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків (наявність заборгованості по аліментам), судимість за проступок у сфері обігу наркотичних речовин як свідчення анти суспільного способу життя.

Крім того, допитані судом свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, підтвердили обставини ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків протягом тривалого часу, а саме, з 2019 року, та зауважували, що судячи по його поведінці життя та доля дитини йому не цікаві.

Встановлені судом обставини та обсяг наявних доказів в своїй сукупності, свідчать про те, що ОСОБА_2 , будучи батьком малолітнього ОСОБА_3 , тривалий час не проявляє увагу до дитини, не цікавиться життям, розвитком, не бере участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дитини. Фактично усі ці обов`язки самостійно виконує мати дитини - позивач ОСОБА_1 . Антисуспільний спосіб життя ОСОБА_2 , ухилення від сплати аліментів на утримання сина, борг за якими становить понад 250 000 грн., відсутність працевлаштування та стабільного доходу не є тими факторами, які б виправдовували його самоусунення від виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування їх виконанням та відсутність жодного інтересу до дитини, напрочуд поведінка відповідача та вчинки свідчать про те, що він не має наміру та мети зберегти зв`язок з сином та не зацікавлений у подальшій долі дитини, його матеріальному благополуччі та розвитку. При цьому, така поведінка відповідача вочевидь є винною та свідомою.

Провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречним і достатнім з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дитини та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення №46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини».

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених ОСОБА_1 вимог та можливість позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст.169 СК України право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни його поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав з переосмисленням ставлення до дитини.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 211 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 136, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Саксаганської районної місті ради, представлений органом опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили направити до відділу державної реєстрації актів цивільного стану - для внесення відповідної відмітки в актовий запис про народження ОСОБА_3 щодо позбавлення його батька ОСОБА_2 батьківських прав.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його ухвалення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач, її представник та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інн НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інн НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, , юридична адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд.32.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України заочне рішення у справі складено 27.01.2025.

Суддя О.І. Євтушенко