Справа № 352/2876/24
Провадження № 2/352/170/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в :

Позивачка в листопаді 2024 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту та визнання права власності, у якому просила: 1) встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_4 у будинковолодінні АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини станом на 20 грудня 2008 року; 2) визнати за нею право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 178793 грн у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4 .

Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що її дід ОСОБА_5 був головою колгоспного двору, до складу якого входило будинковолодіння АДРЕСА_1 . Проте свідоцтво про право власності дід не отримував, право власності не зареєстроване. Ринкова вартість будинковолодіння на цей час становить 178793 грн. Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_5 голова двору та його дружина ОСОБА_4 . Ці двоє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/2 частині. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 спадщину прийняла ОСОБА_4 як спадкоємець за законом першої черги шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном згідно ст. 549 УК УРСР (у редакції 1963 р.), ставши власником всього будинковолодіння, однак офіційно не оформила свої спадкові права. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння, яку прийняв син померлої ОСОБА_7 батько позивачки у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, при цьому був зареєстрований за іншою адресою. Після смерті батька позивачки ОСОБА_3 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкрилася спадщина на спадкове будинковолодіння. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, прийняла спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.06.2024 на інше спадкове майно частину квартири на АДРЕСА_2 . У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння приватний нотаріус Шпаргало О. В. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому вона змушена звернутися з цим позовом до суду.

Позивачка та її представник адвокат Марущак В. І. у судовому засіданні позов підтримали і просили його задоволити.

Представник відповідача Тисменицької міської ради в судове засідання не зявився, від відповідача надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без участі свого представника.

Заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши наявні у матеріалах письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Суд установив, що дід і баба позивачки ОСОБА_5 і ОСОБА_4 були членами колгоспного двору, до складу якого входило будинковолодіння АДРЕСА_1 . Проте свідоцтво про право власності дід, який був головою колгоспного двору, не отримав, право власності не зареєстроване.

Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_5 голова двору та його дружина ОСОБА_4 . Ці двоє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/2 частині.

Ринкова вартість будинковолодіння на цей час становить 178793 грн.

Указані обставини підтверджуються такими письмовими доказами: технічним паспортом на будинковолодіння (а.с.13-16), довідкою про оціночну вартість обєкта нерухомості (а.с.17-19), випискою з погосподарської книги Рошнівського старостинського округу № 8 Тисменицької міської ради (а.с.37), довідкою Рошнівського старостинського округу № 8 Тисменицької міської ради (а.с.38).

Майно колгоспного двору відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8, 39) ОСОБА_6 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4 як спадкоємець за законом першої черги шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 УК УРСР (у редакції 1963 р.), ставши власником всього будинковолодіння, однак офіційно не оформила свої спадкові права.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги були, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого (ст. 529 ЦК УРСР).

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9) ОСОБА_4 відкрилася спадщина на будинковолодіння, яку прийняв син померлої ОСОБА_7 батько позивачки у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, при цьому був зареєстрований за іншою адресою.

Указані обставини підтверджуються показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , копією будинкової книги за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.20-25).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11) батька позивачки ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне йому спадкове майно, серед іншого на будинковолодіння АДРЕСА_1 .Позивачка як єдиний спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.06.2024 на інше спадкове майно частину квартири на АДРЕСА_2 (а.с.34-35).

У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння приватний нотаріус Шпаргало О. В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це спадкове майно.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.

Як передбачено ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд установив, що позивачка як єдиний спадкоємець за законом першої черги в передбаченому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька, який прийняв, але не оформив, спадщину після смерті своєї матері, однак, відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно позбавляє позивачку можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку.

З урахуванням установлених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 1216, 1218, 1220, 1261, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом задоволити.

Установити факт постійного проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_4 у будинковолодінні АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини станом на 20 грудня 2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 178793 грн у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Тисменицька міська рада, вул. Галицька, 17, м. Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області, .

Повне рішення складене 29.01.2025.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ