Справа № 598/273/18
провадження № 8/598/2/2025
УХВАЛА

іменем України

"23" січня 2025 р. Збаразький районний суд

Тернопільської області у складі:

головуючого судді Олещука Б.Т.

з участю секретаря Кравчук І.М., заявника ОСОБА_1 та його представника адвоката Гнатюк Д.С., стягувача ОСОБА_2 та її представника адвоката Янчишина В.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі Тернопільської області, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

встановив:

До Збаразького районного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 16 лютого 2024 року, про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.

В заяві просить:

1. Задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

2. Скасувати судовий наказ від 28 березня 2018 року у справі №598/273/18 за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22 лютого 2018 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

3. Зупинити виконання за судовим наказом №598/273/18 від 02.05.2023 про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22 лютого 2018 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

4. Вирішити питання судових витрат.

Дана заява зареєстрована в суді і справі присвоєно єдиний унікальний номер 598/273/18 провадження 8/598/2/2024.

Ухвалою Збаразького районного суду від 21 лютого 2024 року дану заяву залишено без руху і заявнику надано строк десять днів з дня отримання ним даної ухвали суду, для виправлення недоліків, які заявником виправлені 05 березня 2024 року.

07 березня 2024 року ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник, адвокат Гнатюк Д.С., заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами підтримали та просили суд заяву задовольнити посилаючись на ті ж обставини.

Стягувач ОСОБА_2 та її представник, адвокат Янчишин В.Й., у судовому засіданні заперечили щодо перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами та просили відмовити у задоволені заяви за безпідставністю.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що у задоволені зави слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України.

Згідно з п.4 ч.1 т.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Судом встановлено, що 28 березня 2018 року Збаразьким районним судом Тернопільської області видано судовий наказ яким стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22 лютого 2018 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття (а.с.16).

Відповідно до ч.8 ст.170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно ч.4 ст.423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених у ч.ч.1, 2 ст.423 ЦПК України, нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі, спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Відповідно до положень п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, аналізуючи викладене, суд зазначає, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

З матеріалів справи вбачається, що на день розгляду заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання, неповнолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 проживали, були зареєстровані разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 та були на повному її утриманні, що стверджується довідкою №110 від 09.02.2018 виданою виконавчим комітетом Залужанської сільської ради Збаразького району Тернопільської області (а.с.8).

Заявник ОСОБА_1 посилається на те, що з червня 2023 року обставини змінилися і діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають разом з ним у м.Львові.

Суд звертає увагу на те, що судовий наказ був виданий 28 березня 2018 року, а наданий боржником акт місця проживання в якому зазначено, що неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з ним, складений 30.01.2024, тобто вже після винесення судового наказу судом, отже, дана обставина не є нововиявленою.

Також протягом останнього року діти змінювали місце проживання і проживали як з батьком так і з матір`ю.

Судовий наказ видано 28 березня 2018 року, а з даною заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу ОСОБА_1 звернувся до суду 16.02.2024, зазначаючи, що обставини виникли у 2023 році.

Починаючи із серпня 2023 року ОСОБА_1 сплачує аліменти згідно даного судового наказу, що підтверджується довідкою Залізничного відділу ДВС у місті Львові від 20.05.2024.

Таким чином, заявнику було відомо про наявність судового наказу, а тому він звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами з пропущенням строку визначеного п.1 ч.1 ст.424 ЦПК України.

Також судом не встановлено підстав для перегляду даного судового наказу за нововиявленими обставинами, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи відсутні.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Враховуючи наведене ОСОБА_1 має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами та залишення даного судового наказу в силі.

Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Так, заявник ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами просить вирішити питання судових витрат.

Представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Янчишин В.Й. звернувся до суду з клопотанням про стягнення витрат на правову допомогу, в якому посилаючись на понесенні стягувачем ОСОБА_2 витрати на правову допомогу адвоката просив стягнути з боржника (заявника) ОСОБА_1 7000 грн (а.с.117-121).

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник, адвокат Гнатюк Д.С., заперечили щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу адвоката у даній справі в розмірі 7000 грн і просили зменшити розмір цих витрат посилаючись на критерії співмірності.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також зазначає, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи наведене, у зв`язку із відмовою в задоволенні даної заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу судові витрати, пов`язані з розглядом справи необхідно покласти на заявника ОСОБА_1 .

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Янчишин В.Й. надав: ордер серії ТР №1077430 на надання правової допомоги (а.с.82), копію договору про надання правової допомоги від 20.05.2024 (а.с.119), копію додаткової угоди №1 від 21.05.2024 до договору про надання правової допомоги від 20.05.2024 (а.с.120), акт виконаних робіт №1 від 21.05.2024 виконаних адвокатом Янчишиним В.Й. клієнту ОСОБА_2 за договором про надання правової допомоги від 20.05.2024 (а.с.121).

Так, згідно п.3.4 договору про надання правової допомоги від 20.05.2024 укладеної між клієнтом ОСОБА_2 та адвокатом Янчишиним В.Й. клієнт оплачує надану адвокатом правову допомогу.

Згідно п.4.1 договору про надання правової допомоги від 20.05.2024 укладеної між клієнтом ОСОБА_2 та адвокатом Янчишином В.Й. вартість правничої допомоги встановлюється додатковою угодою.

Згідно п.1 додаткової угоди №1 від 21.05.2024 до договору про надання правової допомоги від 20.05.2024 укладеної між клієнтом ОСОБА_2 та адвокатом Янчишиним В.Й. розмір гонорару за надання правничої допомоги клієнту визначається в акті про надану правову допомогу.

Дана додаткова угода №1 від 21.05.2024 до договору про надання правової допомоги від 20.05.2024 укладеної між клієнтом ОСОБА_2 та адвокатом Янчишиним В.Й. містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_2 понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до акту виконаних робіт №1 від 21.05.2024 адвокат Янчишин В.Й. надав клієнту ОСОБА_2 за договором про надання правової допомоги від 20.05.2024 юридичні послуги загальною вартістю 7000 грн.

З опису наданих послуг правничої допомоги вбачається, що надані послуги складаються з: 1) попереднього опрацювання матеріалів наданих клієнтом, опрацювання законодавчої бази, підготовки та подача письмових пояснень та клопотань (5 годин) 5000 грн; 2) участь у судових засіданнях адвоката у Збаразькому районному суді Тернопільської області (2 години) 2000 грн. Всього: 7000 грн.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, зокрема складність даної справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг Терлецькій Л.В., виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд, вважає, що відшкодуванню на користь ОСОБА_2 підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн, а не 7000 грн як вважає ОСОБА_2 , оскільки такий розмір не відповідає загальним засадам цивільного законодавства справедливості та розумності.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони та тривалості слухання справи у суді.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 10.04.2024 року у справі №367/6289/21.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.3, 133, 137, 141, 160, 161, 170, 171, 258-260, 263, 264, 268, 273, 352-354, 423-427, 429 ЦПК України, суд, -

постановив :

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу за заявою ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Залишити в силі судовий наказ виданий 28 березня 2018 року Збаразьким районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22 лютого 2018 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 5000 грн (п`ять тисяч гривень) понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Вступна та резолютивна частини даної ухвали суду складені, підписані і проголошені суддею 23 січня 2025 року.

Повний текст даної ухвали суду складено і підписано суддею 27 січня 2025 року.

На дану ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дана ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богдан Олещук