КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 757/57822/23-ц

номер провадження 22-ц/824/2851/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 - в режимі відеоконференції,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 серпня 2024 року /суддя Вовк С.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії. Просив зобов`язати ТОВ «УБКІ» вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 інформацію за договором №004205461, надану ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено./а.с. 42-43/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що інформація, вказана у кредитній історії відповідача про наявність фінансових зобов`язань на загальну суму 1 403 132 грн. 75 коп. у позивача перед Фінансовою компанією є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності. Жодних угод (договорів) чи інших правочинів між позивачем та Фінансовою компанією ніколи не укладалось - суд першої інстанції не здійснював перевірку та вивчення вказаного факту позивачем у позовній заяві, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції. Також наголошував, що жодних письмових згод на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації, від позивача Фінансовій компанії ніколи не надавались.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2010 року у справі № 2-1494/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитним договором від 17 вересня 2008 року у розмірі 210 560,00 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки «Great Wall Hover» легковий універсал-в, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

03 вересня 2010 року головним державним виконавцем відділу ДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві Мазуром Ю. С. відкрито виконавче провадження № 21347718 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1494/10 виданого 27 серпня 2010 року Солом`янським районним судом м. Києва про те, що в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки «Great Wall Hover», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Із поданого позивачем звіту із сайту www.ubki.ua встановлено, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 38 368,41 доларів США за договором факторингу від 17 вересня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 3 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» про те, що ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.

Статтею 10 цього Закону передбачений порядок зберігання та вилучення інформації, що складає кредитну історію.

Так, згідно частиною першої статті 10 Закону бюро вилучає з кредитної історії:

1) інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними;

2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього;

3) інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті Закону Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину.

Подані позивачем докази, а саме: звіт з сайту www.ubki.ua, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2010 року у справі № 2-1494/10, постанова від 03 вересня 2010 року про відкриття виконавчого провадження №21347718 та копії електронного листування з ТОВ «УБКІ» - не доводять факту відсутності заборгованості у ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що інформація, вказана у кредитній історії відповідача про наявність фінансових зобов`язань на загальну суму 1 403 132 грн. 75 коп. у позивача перед Фінансовою компанією є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності. Жодних угод (договорів) чи інших правочинів між позивачем та Фінансовою компанією ніколи не укладалось - суд першої інстанції не здійснював перевірку та вивчення вказаного факту позивачем у позовній заяві, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, апеляційним судом відхиляються з огляду на диспозитивність цивільного судочинства.

Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач в свою чергу не залучає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до участі у справі, вказуючи відсутність будь-яких правовідносин з фінансовою компанією. Водночас, як слідує з переписки, наданої позивачем, на кожну вимогу ТОВ «УБКІ» звертається за підтвердженням до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», після чого відмовляє у вимозі. /а.с. 21-29/

Постанова про відкриття виконавчого провадження, на яку посилається позивач /а.с. 29/ жодним чином не доводить вимог щодо вилучення з кредитної історії ОСОБА_1 інформації за договором, наданої ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Отже, позивачем не надано достатніх доказів у відповідності до ст. 10 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 серпня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: