Справа №705/5566/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення юридичного факту належності особі документа,

У С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування зазначивши наступне.

Він досягає пенсійного віку, у зв`язку з чим готує документи для оформлення пенсії за віком.

Для підтвердження свого трудового стажу ним зібраний пакет документів, який надано працівникам Відділу обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Черкаській області, в тому числі витяг із наказу від 13 серпня 1990 року № 91.

Оскільки у вказаному наказі його по батькові записано невірно, працівниками ПФУ йому було роз`яснено про неможливість прийняття наданих ним документів та запропоновано вирішити питання його персоніфікації у вказаному документі в судовому порядку.

Оскільки, у зв`язку із вказаною помилкою працівники ПФУ не можуть визнати подані ним документи належними та здійснити, у зв`язку з цим взяття його на облік як пенсіонера з наступним призначенням та виплатою пенсії, а вирішити вказане питання можливо лише в судовому порядку, він вимушений був звернутися до суду з цією заявою.

Метою подання цієї заяви є подальша реалізація його права на отримання пенсії, тобто реалізації його соціального права.

Просить суд встановити факт, який має юридичне значення, зокрема, встановити, що дані, які містяться у Витягу з Наказу Уманського міського відділу народної освіти від 13 серпня 1990 року № 91 про призначення ОСОБА_1 вчителем фізики та трудового навчання СШ № 14, дійсно стосуються ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду пожав письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги заяви підтримує та просить суд заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Черкаській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляли. На адресу суду надійшло заперечення на заяву, у якому вважають, що заява необґрунтована та безпідставна, а тому просять суд відмовити в її задоволенні повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи. Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено які саме факти розглядаються судом.

Відповідно до пункту 1 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України інші органи державної влади, в тому числі судові, не можуть перебирати на себе повноваження та здійснювати функції державних органів. Верховний Суд України у ряді судових рішень неодноразово вказував на те, що суди не вправі підміняти собою органи державної влади з питань їх компетенції. Правова позиція щодо неправомірності встановлення судом фактів, що мають юридичне значення в разі законодавчо визначеного іншого порядку підтвердження таких фактів висловлена в постанові Великої Палати Верховного суду від 10.04.2019 по справі № 320/948/18.

Відповідно до ч. 1 Постанови Кабінету міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до ч.26 Постанови Кабінету міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Заявник не надає суду, як того вимагає ЦПК України та враховуючи позицію Верховного Суду, доказів щодо звернення з питанням внесення виправлення в оскаржуваний наказ. Також заявник не надає на підтвердження своїх заявлених вимог, докази щодо відсутності можливості внесення виправлень до Наказу в порядку, встановленого законом.

Крім того, повідомляють про те, що надані документи (паспорт, диплом) належить особі, якій вона видана ( ОСОБА_1 ), однак інформація, яка зазначена у Витязі із Наказу Уманського міського відділу народної освіти від 13.08.1990 №91 дійсно стосується ОСОБА_1 . Враховуючи викладене вище, з урахуванням норм ЦПК України, постанови ВСУ від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», просять суд відмовити в задоволенні вимог заявника.

Суд, врахувавши процесуальну позицію учасників та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В силу вимог п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так, судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 03.06.2000 Уманським МВ УМВС України в Черкаській області, та картки фізичної особи - платника податків, виданої 20.12.2002, прізвище, ім`я та по батькові заявника українською мовою - ОСОБА_1 .

Також у відповідності до диплому серії НОМЕР_3 , виданого 05.06.1990 Уманським державним педагогічним інститутом ім. П.Г.Тичини про здобуття освіти за спеціальністю загально-технічні дисципліни з додатковою спеціальністю фізика (присвоєно кваліфікацію - учитель трудового навчання і фізики) заявником його прізвище, ім`я та по батькові зазначено українською мовою « ОСОБА_1 », російською мовою - « ОСОБА_1 ».

Згідно трудової книжки НОМЕР_4 розпочатої 04 вересня 1987 року на ім`я заявника, де прізвище, ім`я та по батькові записані російською мовою « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявник, в тому числі, дійсно навчався в Уманському державному педагогічному інституті ім. П.Г.Тичини з 1983 року, та закінчив вказаний навчальний заклад 05.07.1990, оскільки з 1984 по 1986 рік проходив військову службу. Також у трудовій книжці наявний запис від 25.08.1990, про те, що « ОСОБА_1 » призначено на посаду вчителя фізики та трудового навчання в Уманську середню школу № 14. Наказ № 70 § 10 від 13.08.1990.

Разом з тим, у відповідності до витягу із наказу Уманського відділу народної освіти від 13.08.90 р. № 91 § 10. Призначено ОСОБА_1 вчителем фізики та трудового навчання в СШ № 14.

У відповідності до заяви про встановлення факту, поданої до суду, заявник, досягнувши певного віку, готує документи для набуття статусу пенсіонера та, у зв`язку з цим, визначення йому розміру пенсії, але у зв`язку із помилкою у написанні його по батькові, а саме замість « ОСОБА_2 » записано « ОСОБА_3 », у наказі про прийняття його на роботу, працівниками ПФУ йому було роз`яснено, що вони не можуть прийняти вказані документи, оскільки такий наказ потребує персоніфікації. Також йому роз`яснено можливість вирішення такого питання в судовому порядку. При цьому, у письмових поясненнях (запереченні), що надійшло до суду, представником ГУ ПФУ в Черкаській області, не спростовувалися вказані заявником обставини, а лише висловлена позиція щодо неналежного підтвердження заявником вказаного факту.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Факт, про вставлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони його прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для зарахування йому страхового стажу та отримання статусу пенсіонера, але при визначенні можливості встановлення такого статусу виникають складнощі саме через розбіжності у написанні його по батькові у наказі про прийняття на роботу та інших правовстановлюючих документах, як то: паспорт громадянина України, диплом про здобуття освіти, при чому таку помилку допущено лише у наказі про прийняття на роботу. Але те, що саме заявника було прийнято на посаду вчителя середньої шкоди № 14 м. Умані Черкаської області, підтверджується і записом у трудовій книжці, у якій його по батькові також зазначено вірно. Витяг з наказу, який потребує персоніфікації заявника, виготовлявся працівником Уманського міського відділу народної освіти, підписувався завідуючим місквно.

Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з урахуванням зазначених положень закону, встановлені судом обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами в їх сукупності, свідчать про те, що дані, які містяться у Витязі з наказу Уманського міського відділу народної освіти від 13 серпня 1990 року № 91 про призначення ОСОБА_1 вчителем фізики та трудового навчання СШ № 14, дійсно стосуються заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

На думку суду, заявник не може нести відповідальність за ці недоліки, оскільки такий витяг з наказу виготовлявся відповідальними особами. Аналіз поданих доказів, у сукупності з тим, що оригінали всіх документів, виданих компетентними органами, знаходяться у заявника, наявність яких сама по собі свідчить на його користь, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягає заявник. При цьому обставини, на які посилається заявник, підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у кадровій документації закладу освіти, і невірність написання його по батькові не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань набуття статусу пенсіонера та з визначенням розміру та призначення пенсії.

Суд не бере до уваги посилання представника заінтересованої особи щодо необхідності розгляду вказаної заяви у іншому порядку, оскільки заявником не ставиться питання щодо оспорювання та визначення розміру його страхового стажу, а ставиться питання про встановлення факту належності саме йому певного правовстановлюючого документу, в якому по незалежним від нього причинам допущено описку, та встановлення якого є для заявника підставою для реалізації його особистих прав.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 81, 89, 263-265, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що дані, які містяться у Витязі з наказу Уманського міського відділу народної освіти від 13 серпня 1990 року № 91 про призначення ОСОБА_1 вчителем фізики та трудового навчання СШ № 14, дійсно стосуються заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський