Номер провадження: 22-ц/813/1251/25
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді ДришлюкаА.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» - адвоката Бачинського Остапа Михайловича на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 березня 2024 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулось до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 2994572 від 28 вересня 2019 року у загальному розмірі 43895 (сорок три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок, а також стягнення витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, з посиланням на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором (а.с. 1-6).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 березня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» про стягнення заборгованості за договором позики були залишені без задоволення (а.с. 71-74).

15.04.2025 не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, адвокат Бачинський Остап Михайлович, в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» через підсистему Електронний суд звернувся до суду із апеляційною скаргою. Апелянт просить оскаржуване заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 43895,86 грн, судовий збір в сумі 2684 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн, а також судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3220,80 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що оскаржуване заочне рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а саме було проігноровано докази, котрі надано позивачем на підтвердження договірних відносин між кредиторами. Разом з тим, підтвердженням того, що на момент відступлення ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» права вимоги за вищевказаним договором позики належало ТОВ «Сіроко Фінанс» є Акт прийняття-передання відповідного Реєстру прав грошових вимог. Однак суд першої інстанції не проаналізував умови такого договору та безпідставно зазначив про відсутність доказів, а саме реєстру боржників і що саме цей реєстр підтверджує перехід до Фактора отримане за договором право вимоги. До того ж, висновки щодо не підтвердження набуття ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» права вимоги до відповідача за договором позики є незаконними та необґрунтованими, так як згідно чинного законодавства доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги, а не документи, що засвідчують права, які передаються.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано доказів на підтвердження набуття ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 2994572 від 28.09.2019, так само як і право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф».

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи та оцінка апеляційного суду

Як вбачається з матеріалів справи 28.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2994572 про надання коштів у борг в сумі 8000,00 грн строком на 20 днів, а саме до 18.10.2019, річний розмір процентів на позику складає 292,00% (а.с. 9).

Позивач посилається на те, що право вимоги за вказаним договором було відступлене ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на користь ТОВ «Сіроко Фінанс» на підставі договору № 002-100320 від 10.03.2020 (а.с. 23-25), а в подальшому від ТОВ «Сіроко Фінанс» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на підставі договору № 20210622/1 від 22.06.2021 (а.с. 31-34).

Позивач на стадії розгляду справи в суді першої інстанції через підсистему Електронний суд подав:

копію договору факторингу № 002-100320 від 10.03.2020, укладений між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»;

копії бланків документів, які укладені як додатки до зазначеного договору, а саме: Погодження суми фінансування, оплати, та відступлення прав грошових вимог до договору факторингу №__ від «__»____20__р.; Реєстр № (номер договору/номер п/реєстру) прав грошових вимог, що відступаються Клієнтом Факторові за Договором факторингу №__ від «__»____20__р.; Акт приймання-передачі Реєстру №__ прав грошових вимог, що відступаються клієнтом Факторові відповідно до Додаткової Угоди №__ до Договору факторингу «__ «__»____20__р.; Акт приймання-передачі документації за Реєстром «__ договору факторингу №__ від «__»____20__р.; Акт повернення Прав грошових вимог за договором факторингу «__ від «__»____20__р;

копію договору факторингу № 20210622/1 від 22 червня 2021 року укладеного між ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС»;

копії бланків документів, які укладені як додатки до зазначеного договору, а саме: Реєстр прав вимоги №__; Акт приймання-передачі документів за договором факторингу №__ «__»____20__р.; Форму надання інформації згідно Реєстру прав вимоги в електронному вигляді; Акт повернення права вимоги «__»____20__р.; Додаткову угоду №__ до Договору факторингу «__» від__року «__»____20__р.;

копію витягу з реєстру прав вимоги №20210622/1, сформованого 28.11.2023, який містить інформацію про включення до реєстру передачі права вимоги за договором позики № 2994572 від 28.09.2019, укладеним з ОСОБА_1 , який підписаний лише позивачем;

копію реєстру права вимоги №20210622/1 від 22.06.2021, відповідно до якого клієнт ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відступає факторові ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» права вимоги заборгованостей до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 , за договором позики №2994572 від 28.09.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанова Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17).

В контексті встановлених обставин справи, позивач належним чином не підтвердив передання права вимоги за договором позики, оскільки матеріали справи не містять належних доказів переходу права вимоги до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», який, як зазначав позивач, був попереднім кредитором відповідача, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та відхиляє відповідні доводи апелянта.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, як роз`яснив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 «… з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту».

Тобто, в правовому полі споживач за кредитним договором є більш слабшою стороною в порівнянні з кредитором, та відповідно потребує встановлених законом гарантій захисту її прав. Натомість, кредитор повинен дотримуватися встановлених законодавством положень та добросовісно користуватися своїми правами.

Як роз`яснив КЦС ВС в постанові від 08.02.2018 в справі № 552/2819/16: «За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

Крім того, тягар доказування обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Отже, враховуючи принцип змагальності в цивільному процесі та обов`язок доказування обґрунтованості вимог, докази, подані апелянтом на стадії апеляційного розгляду справи, не приймаються апеляційним судом, оскільки апелянт не зазначив поважних причин, з яких була відсутня можливість подати відповідні докази до суду першої інстанції.

Інші доводи апелянта не впливають на правову кваліфікацію спору, а тому відхиляються апеляційним судом. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» - адвоката Бачинського Остапа Михайловича залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік