Справа № 487/3669/24
Провадження № 2/487/234/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Самедової Р.Ш.,

позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Лі-Злотіна А.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кучерявої Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" про відшкодування шкоди.

Позов обґрунтований тим, що 10.02.2023 о 13:50 в м. Миколаєві в районі будинку 2/2 по вул. Генерала Карпенка відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "Москвич 412" р.н. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, допустив зіткнення з велосипедом FORMULA MOTION AM DD, яким керував позивач. Вина ОСОБА_2 підтверджується постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2023.

Позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний йому велосипед, вартість відновлювального ремонту якого складає 4 990 грн. Крім того, йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням велосипеда.

ОСОБА_2 , якому позивач чотири рази намагався вручити претензію щодо досудового врегулювання спору, проігнорував його.

Остаточно позивач просив стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" матеріальну шкоду в розмірі 4 990 грн та 250 грн (5%) в рахунок відшкодування моральної шкоди; з ОСОБА_2 - 4 750 грн моральної шкоди.

Ухвалою суду від 06.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 23.05.2024 відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання.

12.07.2024 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що наданий позивачем товарний чек ФОП ОСОБА_3 не підтверджує дійсний розмір шкоди. Крім того, одразу після ДТП позивач поїхав на своєму велосипеді, отже він не втратив технічних можливостей. Вважає, що оскільки на час ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрохована ПрАТ "СК "Євроінс Україна", обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, але позивач за виплатою страхового відшкодування за завдану його майну шкоду до страхової компанії не звертався. Крім того, на думку відповідача, позивач не довів, що йому завдані моральні страждання.

Ухвалою суду від 30.07.2024 закрито підготовче провадження і призначено розгляд по суті у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 15.11.2024 залучено до участі у справі співвідповідача ПрАТ "СК "Євроінс Україна".

10.01.2025 від представника ПрАТ "СК "Євроінс Україна" надійшов відзив на позов, відповідно до якого страхова компанія просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач просить стягнути повну (реальну) вартість відновлювального ремонту і не надає звіт або висновок про визначення вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Крім того, на страховика не може бути покладений обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди, оскільки остання виплачується страховиком виключно у разі нанесення шкоди життю та здоров`ю потерпілого у ДТП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Лі-Злотін А.В. підтримали уточнені позовні вимоги та наполягали на їх задоволені. Крім того, позивач пояснив, що внаслідок ДТП його велосипед був пошкоджений та потребував ремонту. Він звернувся на СТО, де майстер повідомив, які деталі для ремонту необхідно придбати. Колесо і ланцюг йому замінили на СТО, за що він сплатив приблизно 500-600 грн, а заміну інших деталей здійснив самостійно.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кучерява Т.Ю. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позов.

Представник ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна", належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, у відзиві просив розгляд справи проводити без його участі.

Заслухавши сторони та дослідивши надані ними докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що 10.02.2023 о 13:50 в м. Миколаєві в районі будинку 2/2 по вул. Генерала Карпенка, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "Москвич 412" р.н. НОМЕР_1 , був не уважний, не врахував дорожню обстановку, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці свого руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з велосипедом FORMULA MOTION AM DD, яким керував позивач ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, але провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Москвич 412" р.н. НОМЕР_1 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Євроінс Україна", відповідно до полісу №СА/0092212 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.12.2023.

Позивач зазначає, що внаслідок ДТП був пошкоджений його велосипед, вартість відновлювального ремонту якого складає 4 990 грн.

З претензією щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача ОСОБА_2 , який шкоду не відшкодував. За виплатою страхового відшкодування до ПрАТ "СК "Євроінс Україна" ОСОБА_1 не звертався. Страховик майнові вимоги позивача не визнає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування може бути, зокрема відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №754/5129/15-ц зроблено правовий виснвоок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга ст. 1192 ЦК України). Тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі стаховика, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, велосипед - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.

Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методика застосовується з метою, зокрема визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу; визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики).

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Верховний Суд в постанові від 19.09.2018 у справі № 753/21177/16-ц зазначив, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Крім того, відповідно до ст. 76 ЦПК УКраїни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відпоідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Пунктом 1 частини 1 ст. 103 ЦПК України встановлено, що суд призначає експертизу у справі якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (ч. 1 ст. 106 ЦПК України).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач надав товарний чек №02 від 05.02.2023 ФОП ОСОБА_4 про вартість велосипеда FORMULA MOTION 29"/21" в розмірі 12 000 грн; два товарних чека від 11.04.2023 ФОП ОСОБА_3 про придбання деталей, перелік яких вказаний у чеках (11 найменувань), на суму 4 990 грн.

Суд вважає, що наданими позивачем товарними чеками не підтверджено, які саме ушкодження отримав велосипед під час ДТП, тому неможливо встановити, які саме роботи з відновлювального ремонту повинні були проводитись, що призводить до неможливості встановлення реального розміру збитків. Так, зазначені чеки містять найменування деталей, які складаються з 11 позицій, тоді як зі схеми місця ДТП, яка наявна в матеріалах адміністративної справи №3/487/1271/23 відносно ОСОБА_2 та була оглянута в судовому засіданні, вбачається, що перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень велосипеда FORMULA, отриманих внаслідок ДТП, складається лише з переднього обода колеса. Отже, товарні чеки не доводять, що придбані деталі були пошкоджені внаслідок ДТП.

Оскільки суд не може самостійно встановити реальний розмір збитків з урахуванням фізичною зносу у зв`язку з тим, що для цього потрібні спеціальні знання, позивачу та його представнику в судовому засіданні було роз`яснено право заявляти клопотання про призначення експертизи, під час якої експерт міг встановити пошкоджені деталі велосипеда та визначити, які саме з них потребують заміни, а які ремонту, проте позивач даним правом не скористався.

Таким чином, суд вважає, що позивач не довів позовні вимоги про відшкодування вартості відновлювального ремонту належними та допустими доказами, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, яку він просив стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" в сумі 250 грн, та з ОСОБА_2 в сумі 4 750 грн, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволеню з таких підстав.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, те, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу було завдано моральні страждання, пов`язані з пошкодженням його майна, та вважає, що відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати позивачу моральну шкоди у сумі 2 000 грн.

Покладання обов`язку з відшкодування моральної шкоди на ПрАТ "СК "Євроінс Україна" не відповідає нормам чинного на час виникнення спірних павовідносин Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. 26-1), який передбачав виплату моральної шкоди страховиком виключно потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 внаслідок ДТП не встановлено.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 211,20 грн, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 484,48 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2 000 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 29.01.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна", м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102.

Суддя Т.А. Карташева