Справа № 157/1698/24 Головуючий у 1 інстанції: Ходачинський Р. О.
Провадження № 22-ц/802/171/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Камінь -Каширського районного суду Волинської області від 11 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Коллект Центр» звернулося в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що 29 липня 2021 року між ТзОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 2842361 в електронній формі, за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику позику у розмірі 3 800 грн, а позичальник ОСОБА_1 зобов`язалася повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику грошові кошти. Проте позичальник належним чином не виконує свої зобов?язання за договором позики, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

Позивач також зазначав, що 29 грудня 2021 року був укладений договір відступлення права вимоги № 29/12-2021, за умовами якого ТзОВ «Маніфою» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 2842361 до позичальника ОСОБА_1

10 січня 2023 року був укладений договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, за умовами якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2842361 до позичальника ОСОБА_1 .

На даний час у зв`язку невиконанням позичальником ОСОБА_1 своїх зобов?язань за договором позики утворилась заборгованість у розмірі 54 746,60 грн, з яких 3 800 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 50 946,60 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Покликаючись на зазначені обставини та з врахуванням принципу розумності, співмірності й пропорційності, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики у розмірі 30 371,12 грн, з яких 3 800 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та 26 571,12 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Рішенням Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 11 листопада 2024 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором позики у розмірі 30 371,12 грн.

Стягнуто з відповідачки в користь позивача 3 028 грн судового збору та 4 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд апеляційну скаргу відповідачки залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи позов ТзОВ «Коллект Центр» про стягнення заборгованості за договором позики, суд першої інстанції дійшов висновку, що позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконувала взятих на себе зобов?язань за договором позики, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку суд стягнув з позичальника в користь позикодавця.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (стаття 207 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом за матеріалами справи встановлено, що 29 липня 2021 року між ТзОВ «Маніфою» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений договір позики № 2842361 (а. с. 7-10). Договір позики підписано електронним підписом відповідача відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на його номер мобільного телефону, про що свідчить пункт 9 договору позики, реквізити та підпис сторін. Також електронним підписом позичальник ОСОБА_1 підписала розрахунок за договором позики, паспорт позики, анкету клієнта фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (а. с. 7-14).

За умовами договору позики позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.4 договору позика надається на умовах повернення, платності та строковості на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Сума позики 3 800 грн, строк позики до 28 серпня 2021 року (30 днів).

Позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору (пункт 2.6 договору).

Проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно додатку № 1 до договору позики (пункт 2.4.1 договору).

Середньоденний розмір процентів за користування позикою акційний, фіксований - 0,99500 від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою базовий, фіксований - 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована - 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою пункти 2.4.2-2.4.4 договору).

Судом також встановлено, що договір позики підписано позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором w17296, про що не заперечувала відповідачка. Крім того у договорі позики зазначено, що позичальник вивчила та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною договору (пункти 8.3.5. та 8.3.6. договору позики).

Правилами, розміщеними на сайті товариства (htts:money4you.ua/pro-nas/normatyvna-dokumentatsiya), які введені в дію з 13 березня 2021 року, передбачено, що договір позики фізичною особою укладається в інформаційно - телекомунікаційній системі товариства дистанційно, в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

На виконання умов договору позики позикодавець ТзОВ «Маніфою» переказав грошові кошти в національній валюті без відкриття рахунків на платіжну картку клієнта 29 липня 2021 року на суму 3 800 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі WayForPay 534dc0f1-93d3-4508-bd59-2c1f43907f9f, що підтверджується повідомленням № 5014-ВП від 21 серпня 2024 року та інформацією за № 2767 від 21 серпня 2024 року (а. с. 15, 16).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 уклала з позикодавцем ТзОВ «Маніфою» договір позики в електронній формі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

При цьому судом встановлено, що 29 грудня 2021 року між ТзОВ «Маніфою» та ТзОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 29/12-2021, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги у розмірі 35 840 325,69 грн, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а. с. 20-21).

Згідно з підпунктом 7.1.1 договору факторингу реєстр боржників в електронному вигляді (додаток № 1) передається фактору за актом приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 2) в день здійснення повного фінансування на користь клієнта відповідно до Розділу 3.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29/12-2021 від 29 грудня 2021 року ТзОВ «Вердикт Капітал»» набуло права грошової вимоги до відповідачки у цій справі ОСОБА_1 у розмірі 11 768,60 грн, з яких 3 800 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 049,60 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою; 1 919 грн сума заборгованості за процентами на прострочену позику (а. с. 22-25).

10 січня 2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» був укладений договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договором позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Судом також встановлено, що позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов?язань за договором позики, внаслідок чого утворилась заборгованість за цим договором.

Згідно з наданим позивачем розрахунком загальна сума заборгованості за договором позики складає 42 465 грн, з яких 3 800 грн заборгованість за основною сумою боргу; 34 558,34 грн заборгованість за процентами за користування позикою; 4 106,66 грн заборгованість за процентами на прострочену позику (до 24 лютого 2022 року).

При цьому позивач у своїй позовній заяві зазначив, що загальний розмір заборгованості за договором позики складає 54 746,60 грн.

З врахуванням принципу розумності, співмірності й пропорційності позивач просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 30 371,12 грн, з яких 3 800 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 26 571,12 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду про стягнення з відповідачки в користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 30 371,12 грн в межах заявлених позовних вимог.

Будь-яких доказів, які б спростовували визначений розмір заборгованості за договором позики, сторона відповідача суду не надала, хоча відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТзОВ «Коллект Центр».

Доводи апеляційної скарги відповідачки не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 11 листопада 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді