Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/9040/24
Провадження № 2-о/644/22/25
24 січня 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бугери О.В.
за участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,
за участю заявниці ОСОБА_1 ,
представника заявниці адвоката Дзюби К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту спільного проживання, заінтересована особа Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, -
Заявницею, 22.10.2024 року, подано до суду відповідну заяву про встановлення юридичного факту, а саме, просила встановити факт спільного постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обгрунтування заяви посилалась на те, що між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 03.07.1976 року було укладено шлюб, про що зроблено запис №1986, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 від 03.07.1976 року, виданого Палацом одруження «Дзержинський». Вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою вони жили разом з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому померлий, ОСОБА_2 , був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Після смерті чоловіка вона звернулась до органів пенсійного фонду з заявою стосовно призначення пенсії в разі втрати годувальника, але оскільки вони були зареєстровані за різними адресами їй відмовили. Факт спільного проживання із чоловіком можуть підтвердити свідки.
Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, просили її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у судове засідання не з`явився, надав відзив на заяву в якому просив розглядати справу без участі представників Пенсійного фонду, та заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення. Посилались на те, що після реєстрації звернення (заяви) ОСОБА_1 воно було розглянуто та рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області було відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника на підставі не підтвердження факту перебування на утриманні. Окрім того, до заяви про переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, окрім іншого, подаються документи про місце проживання (реєстрації), документи про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У разі неможливості подати такі документи, такий факт встановлюється в судовому порядку. Оскільки встановлення даного факту потрібно для отримання права на пенсію вважали, що в даному випадку має місце спір про право, а тому відповідно до вимог ч.4 ст. 315 ЦПК України, заява підлягає залишенню без розгляду.
Суд, вислухавши пояснення заявниці, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Право на вибір місця проживання закріплено у ст.33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
Таким чином, лише реєстрація місця проживання заявниці за іншою адресою не свідчить про те, що заявниця з чоловіком не проживали однією сім`єю.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 3 липня 1986 року по день смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , заявницею по справі, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв.
Згідно копії паспорта ОСОБА_2 він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до даних Реєстру територіальної громади м. Харкова заявниця є зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 .
23.09.2024 року заявниця звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника. Згідно до рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 27 вересня 2024 року прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника за чоловіком. В обгрунтування рішення зазначено, що згідно статті 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон №2262) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Відповідно до п.3 Розділу ІІ та п.13 розділу ІІ 2 Порядку № 3-1 обумовлено, що за документи про перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї приймаються: - відомості про проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт, - рішення суду про встановлення факту перебування непрацездатного члена сім`ї на утриманні померлого годувальника. Та розглянувши подані документи виявлено, що в наданих документах для призначення пенсії в разі втрати годувальника відсутні відомості про сумісне проживання.
Заявниця стверджувала, що перебуваючи у шлюбі, вони із чоловіком дійсно були зареєстрованими за різними адресами, але фактично вели спільне господарство і спільно постійно проживали однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_3 , разом. Заявниця пояснила, що придбали однокімнатну квартиру по АДРЕСА_2 , для дітей, чоловік був лише там зареєстрований.
Відповідно до наданої копії медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_2 , зазначено місце реєстрації АДРЕСА_2 , а фактично проживання АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні за клопотанням заявниці було допитано свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..
Так, свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що стосунки із заявницею сусідські. Вона знає заявницю та знала за життя її померлого чоловіка. Вона проживає з 1989 року в квартирі АДРЕСА_4 . Їх квартири мають спільний тамбур. Спочатку у квартирі АДРЕСА_5 жила мати заявниці, після її смерті, в квартирі почала проживати заявниця зі своїм чоловіком, проживали понад 20 років, у них є двоє синів. Останнім часом мешкали самі вдвох. Пояснила, що пам`ятає в серпні чоловік заявниці ОСОБА_2 захворів, дуже схуд, вона питала у сусідки що сталось, ОСОБА_1 казала, що чоловік сильно хворіє, потім дізналась, що він помер. Стверджувала, що заявниця та її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали понад 20 років за адресою: АДРЕСА_1 .
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що стосунки із заявницею сусідські. Мешкає в будинку по АДРЕСА_6 . Стверджувала, що заявниця з чоловіком жили спільно з 1978 року у цьому домі, потім вони переїхали на деякий час по службі чоловіка заявниці, а приблизно у 2003 році повернулись та постійно проживали. Часто бачила заявницю з її чоловіком удвох, зустрічалась з ними у під`їзді. На збори по будинку вони приходили удвох. На момент смерті чоловіка заявниці була у родичів в Харківській області, дізналась про його смерть пізніше.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що стосунки із заявницею сусідські. Мешкає в будинку по АДРЕСА_7 з 1975 року. Стверджувала, що заяниця та її чоловік понад 20 років мешкають в будинку, зустрічала чоловіка заявниці у ліфті зранку, коли він їздив на роботу, також, перетинались у будинку, бачила їх в магазині, бачила чоловіка заявниці коли він ходив у погріб. Весь час з початку вторгнення вона не виїжджала, доглядала мати, та бачила чоловіка заявниці, який також був весь час вдома. Окрім того, чоловік заявниці приймав активну участь у вирішенні питання про подачу опалення на будинок, організовував відповідні заходи, був учасником домового чату.
Суд не погоджується із доводами представника заінтересованої особи, щодо наявності спору про право, оскільки в даному випадку заявницею не оскаржується прийняте рішення пенсійного органу та іншим чином, ніж у судовому порядку, неможливо підтвердити факт сумісного проживання заявниці з її покійним чоловіком, враховуючи реєстрацію за різними адресами, при цьому питання підстав призначення пенсії буде предметом розгляду пенсійного органу, в подальшому.
З урахуванням наведеного, в ході розгляду справи встановлено, що заявниця та померлий ОСОБА_2 є подружжям, лише зареєстровані за різними адресами, але фактично постійно спільно проживали за адресою реєстрації заявниці ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , тому суд вважає за необхідне встановити даний факт.
Керуючись ст. 29 ЦК України, ст.ст. 4, 11, 12, 81, 89, 90, 264-268, 293, 315, 318 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту спільного проживання, заінтересована особа Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, - задовольнити.
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , на момент його смерті, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Повний текст рішення виготовлений 27.01.2025 року.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

У зв`язку із проголошенням вступної та резолютивної частини строк на апеляційне оскарження обраховується з моменту виготовлення повного тексту рішення суду.

Головуючий: суддя О.В. Бугера