_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/622/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2024 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 06.10.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міськради, актовий запис № 973, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. Спор з приводу проживання дитини відсутній. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.024 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.11.2024 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ліфлянчик С.І. до судового засідання не з`явились, надали суду заяву, якою позовні вимоги підтримали, просять шлюб розірвати та слухати справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання з`явився, не заперечував проти розірвання шлюбу, однак пояснив, що ним не втрачено почуття любові до дружини, проте із-за військового стану дружина та син у березні 2022 року виїхали за межі України та знаходяться у безпеці, він є призовного віку та не може покинути країну та з`єднатися з сім`єю, наразі він проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /до шлюбу - « ОСОБА_1 »/ 06.10.2000 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міськради, актовий запис № 973, що вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.10.2000 року /а.с.7/.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 18.08.2011 року, серія НОМЕР_2 , батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.8/.

Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, матеріальних претензій не існує.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 211, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу - « ОСОБА_1 »/ та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.10.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міськради, актовий запис № 973, які від шлюбу мають дитину - розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу - « ОСОБА_1 »/ та ОСОБА_2 , вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.01.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко