Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/2995/24
Провадження № 2/553/216/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Сіомашко В.Р., представника відповідача Хворост Д.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» через систему «Електронний суд» звернулось до суду із згаданим позовом, в якому прохає стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 645727 від 29.06.2021 у розмірі 37271,09 грн та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 29.06.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №645727.

Власноручним підписанням договору ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», яка розміщена на сайті https://sloncredit.ua/ в повному обсязі, з урахуванням паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач погодив та зобов`язався виконувати його умови.

Згідно договору про надання споживчого кредиту № 645727 від 29.06.2021 відповідачу надається кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Після укладення цього договору, товариство із використанням даних відповідача, зазначених у кредитному договору, створює відповідачу особистий кабінет в своїй інформаційно-телекомунікаційній системі, доступ до якої забезпечується відповідачу через веб-сайт. Товариство зобов`язане перерахувати кошти на рахунок в форматі IBAN/платіжну картку, вказану споживачем, у порядку та строки визначені кредитним договором. Товариство може повідомляти Споживача про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку (на номер мобільного телефону). Сума кредиту (його частина) перераховується (утримується) Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту в порядку передбаченому кредитним договором. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом.

Порядок повернення позики надається у вигляді графіку платежів, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 645727 від 29.06.2021 та здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на зазначені у договорі та/або веб-сайті поточні рахунки фінансової компанії в національній грошовій одиниці України - гривні. Детальні терміни повернення кредиту, визначені в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору.

Таким чином, відповідач уклав договір №645727 від 29.06.2021 з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та на підставі платіжного документу відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 16000 грн.

28.08.2023 згідно умов договору факторингу №2808-23, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступлено право вимоги за кредитним договором № 645727 від 29.06.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 37271.09 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 15131,35 грн, заборгованість за відсотками становить 22139,74 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн.

Вказаний розмір заборгованості та понесені судові витрати позивач прохає стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Ухвалою Ленінського районного суду від 26.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від представника позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримані повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала повністю та прохала відмовити у задоволенні вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Зазначила, що сторона відповідача не погоджується із розміром заборгованості, оскільки 4000 грн фактично відповідач не отримував і не користувався ними. Прим цьому, позивач надіслав вимогу про дострокове повернення кредиту, однак продовжив нарахування заборгованості. Щодо відступлення права вимоги зазначила, що позивачем не надано реєстру підписаного у формі додатку №1, тобто не надано доказів переходу права вимоги.

Також 14.01.2025 представником відповідача подані письмові пояснення з проханням залишити позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» без задоволення у повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову вказано, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували перехід права вимоги до позивача від первісного кредитора, оскільки за договором факторингу право вимоги переходить з моменту підписання ними відповідного реєстру у формі наведеній до додатку № 1, за умови перерахування сум грошових коштів фінансування, передбачених розділом 3. Наданий суду витяг з додатку є лише підтвердження розміру вимоги, яка перейшла, однак без реєстру боржників, погодженого сторонами, вказаний витяг не є належним доказом. Наявний у справі витяг з додатку не є доказом отримання відповідачем кредитних коштів та доказом, згідно якого суд має можливість здійснити перевірку розрахунку стягуваних сум.

Також позивач не надав доказів виконання умов фінансування перерахування сум грошових коштів фінансування, передбачених розділом 3 договору факторингу. Враховуючи, що позивач не надав підписаного реєстру, то неможливо встановити чи була виконана умова щодо сплати фінансування і відповідно переходу права вимоги до позивача.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості, однак складові заборгованості відрізняються від тих, які позивач прохає стягнути в позові. Крім того, у розрахунку заборгованість нарахована по 29.06.2024 у сумі 44802,24. За відсутності інших доказів, розрахунок заборгованості, не може підтверджувати наявність у відповідача заборгованості.

Крім того, за кредитним договором розмір кредиту становив 20000 грн, однак ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало відповідачу 16000 грн, надання 4000 грн не підтверджується жодним доказом, тому ця сума не може бути кредитними коштами. Розмір відсотків вважає непомірно високим до отриманої суми кредиту, при цьому позивач не надав детального їх розрахунку.

Посилаючись на викладені в письмових поясненнях обставини, представник відповідача прохала відмовити у задоволенні позову та понесені позивачем судові витрати залишити за ним.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

29.06.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір № 645727 про надання споживчого кредиту, за умовами якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно з п.п. 1.2-1.8 договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн, тип кредиту - кредит, строк кредиту - 1096 днів, з кінцевим терміном повернення - 29.06.2024, детальні терміни повернення визначені у графіку платежів, що є додатком, тип процентної ставки - фіксована, процентна ставка залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом - 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні - 85% річних, мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 190,01% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту - 59822,38 грн.

Згідно з п.2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 16000 грн на поточний рахунок споживача НОМЕР_1 в АТ «Альфа Банк» або на інший поточний рахунок споживача та / або за реквізитами платіжної картки, дані яких надав споживач товариству в будь-який спосіб; у розмірі 4000 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 договору.

Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту в порядку, передбаченому п.2.1 договору.

Договір підписано власноручним підписом відповідача та відповідно до п. 9.2 договір набрав чинності з моменту його підписання.

28.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 2808-23, у відповідності до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених договором.

Згідно з п.3.1 договору факторингу, фінансування - це належна до сплати клієнту (ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») одним платежем впродовж 3 трьох банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру.

Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі наведеної в додатку 1 до цього договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування, передбачених розділом 3 договору.

За змістом статей 626,628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За статями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020

у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості та її розміру подано до суду договір про надання споживчого кредиту, заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту, які підписані власним підписом відповідача ОСОБА_1 (а.с.42-46).

Виходячи з п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 16000 грн на поточний рахунок споживача НОМЕР_1 в АТ «Альфа Банк» або на інший поточний рахунок споживача та / або за реквізитами платіжної картки, дані яких надав споживач товариству в будь-який спосіб; у розмірі 4000 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 договору.

Відповідно до наданої позивачем копії платіжного доручення № 5592 від 29.06.2021 (а.с.22), платником ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» було перераховано отримувачу ОСОБА_1 16000 грн, призначення платежу - UA8368990, перерахунок коштів за кредитним договором № 645727.

Водночас, відповідно до умов договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту в порядку, передбаченому п.2.1 договору. В той же час, доказів виконання п.2.1 в частині перерахування суми 4000 грн суду надано не було.

У свою чергу, згідно з наданим розрахунком заборгованості (а.с.28), останній проведено за договором № 645727 станом на 28.08.2023, виходячи із суми кредиту - 16000 грн, тоді як обумовлена сторонами у договорі сума кредиту становить 20000 грн.

Так, згідно із вказаним розрахунком, станом на 28.08.2023 загальна заборгованість за договором складає 37271,09 грн, а саме за кредитом - 18884,26 грн, за відсотками - 18386,83 грн.

При цьому, згідно із наданим витягом з додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 (а.с.13), залишок боргу ОСОБА_1 за договором № 645727 на момент відступлення права вимоги становить 32271,09 грн, сума заборгованості за тілом - 15131,35 грн, сума заборгованості за відсотками - 22139,35 грн.

Таким чином, на думку суду позивачем не доведено надання кредиту на умовах визначених п.2.1 договору та розміру заборгованості відповідача.

Враховуючи, що детального розрахунку заявленої суми заборгованості, виходячи з обумовленої сторонами суми кредиту, та первинних документів, на підставі яких визнається розмір заборгованості, позивачем надано не було, без їх надання суд позбавлений можливості перевірити правильність такого розрахунку та самостійно визначити розмір боргу.

До аналогічного висновку щодо необхідності доведення позивачем розміру заборгованості дійшов Верховний Суд у постановах від 27.03.2019 у справі №334/1746/15-ц, від 01.02.2023 у справі №199/7014/20.

Таким чином, єдиним документом, де зазначений розмір кредитної заборгованості, заявленої ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у позові, є витяг з додатку до договору факторингу. Однак, суд вважає, що зазначений документ не є належним доказом наявності заборгованості, оскільки не містить будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор за кредитним договором та спростовується наданим розрахунком заборгованості.

Окрім того, у відповідності до умов договору факторингу укладеного між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та позивачем, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі наведеної в додатку 1 до цього договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування, передбачених розділом 3 договору.

Згідно з п.3.1 договору факторингу, фінансування - це належна до сплати клієнту (ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») одним платежем впродовж 3 трьох банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру.

Стверджуючи про відступлення права вимоги до відповідача, суду надано договір факторингу з додатками, в тому числі щодо форми реєстру прав вимоги, акт приймання-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу від 28.08.2023, згідно з яким ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передало а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло реєстр прав вимог за договором, складений за формою, згідно з додатком № 1, кількість боржників 3020, загальна сума заборгованості 96976286,1 грн.

При цьому відповідного реєстру прав вимоги з відомостями про суму фінансування, тобто суму грошових коштів, яка належить до сплати ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і з перерахуванням якої відбувається перехід права вимоги, суду надано не було.

Згідно з наданою позивачем копією платіжного інструкції № 45654 (а.с.20), ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 28.08.2023 було перераховано ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 1648712,45 грн, призначення платежу - оплата згідно договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023.

В той же час, наданий позивачем витяг з додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023, сформований 25.06.2024 хоч і містить підписи представників ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», однак не містить відомостей про суму фінансування та не відповідає затвердженій сторонами договору факторингу формі реєстру прав вимоги, тому не може бути належним доказом переходу права вимоги до позивача.

Позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

З огляду на зазначене, аналізуючи досліджені докази суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами надання кредиту, наявність у ОСОБА_1 заявленого розміру заборгованості, а саме її складових, та переходу права вимоги у відповідності до погодженого сторонами договору факторингу порядку.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд вказує, що згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі понесені стороною позивача судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.
Відповідач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих