Справа № 446/2512/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 м.Кам`янка-Бузька

Суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Котормус Т. І. , перевіривши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки і піклування Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання фізичної особи недієздатною,

встановив:

28.10.2024 представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав через систему «Електронний суд» заяву, в якій просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити ОСОБА_1 його опікуном.

В обґрунтування такої заяви посилається на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає на психічні розлади, є інвалідом ІІ групи, має обмежену здатність до орієнтації, обмежену здатність контролювати свою поведінку у зв`язку з чим потребує стороннього догляду. У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 як близький родич ОСОБА_3 змушений звернутись із вказаною заявою до суду для визнання останнього недієздатним та призначення йому опікуна.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У пункті 1 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (ч. 3 ст. 296 ЦПК України).

Крім того, згідно ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування.

Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. (ч. ч. 4, 5 ст. 63 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року, справа №205/4245/17.

Що стосується тлумачення поняття «близькі родичі», то виходячи з норм ЦК України, СК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

У поданій заяві заявник ОСОБА_1 вказує, що він є близьким родичем ОСОБА_3 , проте не зазначає яким саме родичем.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи немає жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують факт родинних зв`язків зявника і особи, яку він просить визнати недієздатною. Також у матеріалах справи зокрема докази, яким чином заявник та ОСОБА_3 пов`язані між собою спільним проживанням, веденням спільного господарства, тощо.

Таким чином, ОСОБА_1 , в заяві жодним чином не обгрунтував те, що він є членом сім`ї чи близьким родичем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому не наділений правом звертатися до суду із заявою про визнання останнього недієздатним та призначення опікуна, яке визначено у ч. 3 ст. 296 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, оскільки нормами ЦПК України не передбачено повернення заяви, яка подана в порядку окремого провадження, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо повернення позовної заяви.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається, коли заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

З огляду на викладені вище обставини, беручи до уваги, що заявником належним чином не підтверджено наявність у нього права на звернення до суду із заявою про визнання недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто вказана заява підписана особою, яка не має права її підписувати, вважаю за необхідне на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України повернути заяву ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Жукровським Я.І.

При цьому повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 296, 353 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки і піклування Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання фізичної особи недієздатною - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.І. Котормус