КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 757/13139/24-ц

номер провадження 22-ц/824/2709/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник заявника Онопрієнко І.В.,

представник боржника ОСОБА_3.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2024 року /суддя Остапчук Т.В./

у справі за поданням Міністерства Юстиції України, стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс", боржник: ОСОБА_1 про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року представник Міністерства юстиції України - Онопрієнко І.В звернулась із поданням, про тимчасове обмеження фізичної особи ОСОБА_1 права виїзду за межі України, без вилучення паспорту, до моменту повного виконання виконавчого листа №242/113/15-ц виданого 14.06.2016 Приазовським районним судом Запорізької області та ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14.10.2014 у справі 761/27453/14-ц (зведене виконавче провадження № НОМЕР_4).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2024 року подання задоволено. Ухвалено тимчасово обмежити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , право виїзду за межі України без вилучення паспорту, до моменту повного виконання виконавчого листа №242/113/15-ц виданого 14.06.2016 Приазовським районним судом Запорізької області та ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14.10.2014 у справі 761/27453/14-ц ( зведене виконавче провадження № НОМЕР_4). /а.с. 64-67/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу скасувати, у задоволенні подання відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, не повідомлено її про розгляд подання, яке також розглянуто за відсутності стягувача. Також вказувала, що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, а саме не враховано, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази у підтвердження фактів ухилення від виконання рішення суду. Наголошувала, що її робота пов`язана з постійними виїздами за кордон України, обмеження виїзду призведе до погіршення її майнового стану та не буде дієвим засобом впливу на виконання нею зобов`язань за рішенням суду. Також вказувала, що від виконання рішення суду не ухиляється, щомісяця з її заробітної плати стягуються кошти, інших доходів окрім заробітної плати у неї не має. Єдине нерухоме майно у її власності знаходиться на окупованій території у м. Донецьк.

Представник заявника в судовому засіданні апеляційної інстанції повідомила, що підставою для вказаного подання є те, що ОСОБА_1 , заявляючи про те, що вона є засновником, директором товариства, виставляє свій заробіток у розмірі мінімальної заробітної плати, з якої і сплачуються видатки і мінімум на погашення заборгованості -250 грн на місяць. При цьому виїзди за кордон у неї відбуваються раз на місяць, півтора. Прибуток товариства вона не показує, як і витрати на відрядження, що можна вважати фактичним приховуванням доходу. Крім того, так і не надаються дані щодо місця знаходження автомобіля.

Стягувач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що виконавчі провадження відкриті постановою державного виконавця від 02.08.2016 ВП № НОМЕР_5 та постановою від 20.05.2016 ВП № НОМЕР_6, копії яких направлено боржнику за адресою зазначеною у виконавчому документі. Даною постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду та в п`ятиденний термін подати декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи.

В ході виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем постійно вживаються дії направлені на розшук та арешт майна, що належить боржнику.

Постановою про арешт майна боржника від 02.08.2016 арештовано все майно, що належить боржнику.

Постановами про арешт коштів боржника від 04.04.2019 та 22.10.2020 державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках відкритих боржником в банківських установах України. Згідно повідомлень банківських установ, постанови про арешт коштів прийняті до виконання, однак кошти для їх виконання відсутні.

Згідно інформації, що розміщена на сайті Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, боржник серед власників цінних паперів не значиться. Згідно інформації з Державного земельного кадастру земельні ділянки на праві власності за боржником відсутні.

Згідно повідомлень обласних управлінь Держпраці боржник не є власником будь-яких технологічних транспортних засобів. Згідно повідомлень обласних управлінь Держпродспоживслужби (Держсільгоспінспекція України) боржник не має зареєстрованих тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів.

Згідно наданої у відповідності до Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 за №64/261/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2018 за №140/31592, інформації на електронний запит державного виконавця за боржником зареєстровано транспортний засіб: TOYOTA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/ номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 . З огляду на те, що встановити місцезнаходження транспортного засобу не виявляється можливим, державним виконавцем прийнято постанову про розшук майна боржника від 16.11.2020.

Станом на теперішній час транспортний засіб не розшукано, правочинів щодо нього не вчинялося, боржник не повідомляє про дійсне місце знаходження автомобіля, що унеможливлює часткове погашення боргу.

Згідно інформації з Державної податкової служби, боржник є директором ТОВ «КОНСУЛЬТАЦІЙНО-ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «ЄВРОБІЗНЕССТАНДАКРТ» . Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.04.2017 звернуто стягнення у розмірі 20% на заробітну плату боржника. Із загальної суми боргу, яка становить 43 354 941,60 грн. погашено 64717,64 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта, за боржником зареєстровано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , яка на сьогоднішній день є тимчасово окупованою територією не підконтрольною Україні.

Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України, боржник постійно перетинає кордон України. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 27.02.2018 справа № 757/65456/17-ц ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань по зведеному виконавчому провадженню № НОМЕР_4.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08.10.2019 скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Станом на день направлення подання грошові кошти, боржником на рахунок Міністерства юстиції України не зараховані, рішення суду боржником не виконано.

Задовольняючи вимоги подання, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження" якою встановлено право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

З урахуванням судової практики про розгляд такої категорії справ на момент звернення до суду виконавцю необхідно довести суду саме об`єктивну наявність факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. При цьому, на зазначене жодним чином не впливають наявність чи відсутність даних у державного виконавця щодо наміру боржника виїхати за кордон. Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Законом передбачено як юридична санкція за ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

Однією з підстав, передбачених ч.2 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року №3857-XII, для тимчасової відмови у виїзді за кордон є ухилення особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення подання.

Доводи апеляційної скарги, про те, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду, сплачує відсоток із заробітної плати на погашення заборгованості і потребує закордонних відряджень, колегією суддів апеляційного суду відхиляється з огляду на таке.

Так, в судовому засіданні, апеляційним судом, за взаємною згодою та клопотанням представників заявника та боржника приєднано додаткові документи сторін, зокрема щодо відряджень боржника за кордон України так і звіту про здійснені відрахування.

З вказаних даних вбачається, що ОСОБА_1 є директором ТОВ «Р-Продакт» та ТОВ «КТБ Євробізнесстандарт», при цьому заробітна плата або становить мінімально допустиму ставку або відсутня взагалі. Відрахування на виконання рішення суду при цьому складають від 1110 грн до 1720 грн, що становить 20%, що не узгоджується з наданими боржником контрактами ЗЕД та вартістю поставок зазначених в інвойсах. При цьому боржник не надає жодних доказів щодо сукупного доходу двох підприємств. Аналіз документів та посада директора підприємств, яку займає боржник, можуть свідчити про імітацію виконання рішення суду з огляду на те, що із загальної суми боргу, яка становить 43 354 941,60 грн. погашено 64 717,64 грн., з 2016 року - моменту примусового виконання.

Крім того, станом на момент звернення з поданням, за боржником зареєстровано транспортний засіб: TOYOTA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/ номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , який знаходиться у розшуку, жодних даних боржник не надає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2024 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: