Справа № 442/6888/24
Провадження № 2/442/75/2025
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючої судді Грицай М.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування грошових коштів, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування грошових коштів.

Ухвалою від 22.08.2024 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт (без позбавлення права користування) на усе рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , в межах суми позовних вимог 934848,69 грн.

Ухвалою суду від 29.10.2024 заяву ОСОБА_1 про залучення до справи співвідповідача задоволено, залучено до участі у даній цивільні справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Позивач подав на розгляд суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача ОСОБА_3 в межах суми позовних вимог 934848,69 грн.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та земельною ділянкою, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П., реєстраційний номер 1174, та стягнення грошових коштів, які були ним сплачені на виконання спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 934848, 69 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що після укладення спірного договору купівлі-продажу виникла зміна істотних умов такого договору, а саме, встановлення факту існування обмежень щодо використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, яке визначене як будівництво та обслуговування житлового будинку, внаслідок існування санітарно-захисної смуги, про що позивач не був повідомлений.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони його законних прав та інтересів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Виходячи із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Відповідно до ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, зокрема, вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави, тощо (постанови Верховного Суду від 25.09.2019 в справі №910/7141/13 , від 25.02.2019 в справі № 922/2673/18, від 17.10.2018 в справі №183/5864/17-ц). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Стаття 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні положень ЦПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову, та які би свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, судом вже вжито заходів забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог 934848,69 грн. Разом з тим, у заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, що невжиття визначеного позивачем саме такого заходу забезпечення позову відносно майна другого відповідача може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Суд звертає увагу, що стороною позивача не надано достовірних відомостей (доказів), що уже вжиті судом заходи забезпечення позову є недостатніми, зокрема, що у відповідачки ОСОБА_2 відсутнє рухоме чи нерухоме майно, вартістю в межах ціни позову.

Сама лише наявність спору між сторонами не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у вказаний позивачем спосіб.

Враховуючи викладене, перевіривши аргументованість поданої заяви та надані докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

З огляду на викладене, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її постановлення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.М.Грицай