Провадження № 2/161/939/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі Мельник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Фінпром Маркет», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги, мотивує тим, 24.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 14542, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 23 150 грн., згідно кредитного договору № 1373067 від 11.10.2019 року, укладеним між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_3 . Вказує, що на підставі вищевказаного виконавчого напису 02.07.2021 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ковальовим Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65947767.

Зазначає, що про зазначений борг позивач дізналася 10.10.2024 року, коли ознайомлювалася з матеріалами виконавчого провадження № 65947767, після подання заяви до відділу державної виконавчої служби в м. Луцьк, а також у нотаріуса, у зв`язку з наявністю в неї арештів на рухоме та нерухоме майно.

Вважає, що даний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав. Крім того, зазначила, що не згідна з нарахованим розміром заборгованості.

Вказує, що приватний нотаріус при вчинені виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, а тому порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» при вчиненні такого напису.

На підставі наведеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 14542від 24.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року позов залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду письмове клопотання в якому позовні вимоги визнав, не заперечує щодо визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню та стягнення судового збору за подання позовної заяви в розмірі 605,60 грн.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без її участі не надходило.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 24.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 14542, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 23 150 грн., згідно кредитного договору № 1373067 від 11.10.2019 року, укладеним між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_3 (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний виконавчий напис був пред`явлений стягувачем до виконання та 02.07.2021 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ковальовим Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65947767 (а.с.6).

Судом встановлено, що позивач дізналась про наявність заборгованості 10.10.2024 року, після подання заяви до відділу державної виконавчої служби в м. Луцьк про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 65947767, у зв`язку з наявністю в неї арештів на рухоме та нерухоме майно (а.с. 7).

Із свідоцтва про шлюб від 08.05.2020 року вбачається, що позивач змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а.с. 10).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

У спірних правовідносинах судом встановлено, що позивач не погоджується з сумою заборгованості, оскільки, у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту, так і процентів, пені, які в свою чергу розраховуються у відсотковому співвідношенні до боргу і можуть бути оспорені, крім того, сума пені є значно завищеною відносно боргу.

Таким чином, на момент вчинення нотаріусом Остапенком Є.М. виконавчого напису у боржника ОСОБА_1 не була підтверджена належними доказами наявність заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковою умовою для його вчинення .

Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Остапенком Є.М. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що позові вимоги задоволені повністю, до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину судового збору за подання позовної заяви у розмірі 605 грн. 60 коп. (тобто 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем під час розгляду справи), а іншу частину у розмірі 605 грн. 60 коп. - повернути позивачу з Державного бюджету України у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст. 15, 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24 березня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 14542, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 23 150 (двадцять три тисячі сто п`ятдесят) гривень 54 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 частину судового збору за подання позовної заяви у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору за подання позовної заяви у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого згідно з квитанцією № 0.0..1 від 24.10.2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», , адреса місцезнаходження: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, оф. 204;

Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 27 січня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк