Провадження №2/331/280/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю секретаря Постарнак М.М.,

учасники справи :

представник позивача - адвокат Шевченко О.І.,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвокат Насонова М.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Шевченка Олександра Ігоровича до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_2 в особі представника - Шевченка О.І. звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 69 858,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. В подальшому позовні вимоги було зменшено і остаточно позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 28 835,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. та понесені судові витрати. (а.с. 1-11, 104-105).

Позиція позивачки.

В обґрунтування заявлених вимог позивачкою зазначено, що 08.03.2024 року об 21 год. 26 хв. у м. Запоріжжя по проспекту Соборному, 105, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ChevroletTacuma, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, в наслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом NissanQashai, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась попереду. В наслідок ДТП завдано матеріальні збитки, автомобілі пошкоджено, травмованих немає. Постановою від 04.04.2024 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя по справі № 331/1758/24 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження сума матеріальних збитків складає 68 358,84 грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія»; поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №215871215 з 23.07.2023 по 22.07.2024. Однак, в подальшому з`ясувалося, що у зв`язку з помилкою у VIN-коді автомобіля, транспортний засіб не застраховано. Тому вона була змушена звернутися до МТСБУ, яке в рахунок відшкодування матеріальної шкоди сплатило їй 41 022,19 грн. За таких обставин сума невідшкодованої шкоди, завданої діями відповідача становить 28 835,00 грн.

Щодо моральної шкоди зазначено, що у позивачки був пригнічений стан через те, що тривалий термін вона не могла користуватись своїм автомобілем; було скасовано заплановану подорож за кордон; всі обставини негативно вплинули на її звичайний життєвий ритм, що позначилося на загальному психологічному стані та призвело до душевних страждань. Крім того, моральних страждань їй завдано тими обставинами, що за захистом своїх прав вона змушена звертатися до суду, шукати адвоката, проводити неодноразові консультації з ним з приводу справи. Отже, характер її життя змінився. Виходячи із характеру і тривалості душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, керуючись принципом розумності та справедливості, просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

7 серпня 2024 року через підсистему Електронний суд від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Шевченка О.І., до суду надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, де зазначено, що позивачка отримала від МТСБУ відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 41 022,19 грн., з урахуванням цього вона остаточно просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 28 835,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. та понесені судові витрати.(а.с.104-105).

30 жовтня 2024 року через підсистему Електронний суд від представника позивачів - адвоката Шевченка О.І., до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, яка містить контраргументи проти аргументів відповідача.

З вказаної заяви по суті справи вбачається, що оскільки на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, позивачка звернулася до МТСБУ, яке відшкодовує шкоду у випадках, чітко передбачених положеннями Закону № 1961-IV. Тому, відповідно до статті 1166 ЦК України різниця у розмірі 27 336,65 грн. підлягає стягненню саме з відповідача. Щодо висновку експерта №4193 про визначення матеріального збитку ТЗ «NISSAN QASHQAI», реєстр. № НОМЕР_3 , в результаті ДТП, звертає увагу на те, що висновок має вказівку про обізнаність судового експерта про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України. Одночасно зазначає, що за відсутності експертного висновку, складеного за результатами повторної експертизи, стверджувати про неправильність наданого експертного висновку, є неможливим. Крім того, відповідач, будучі повідомленим належним чином, не з`явився на проведення вказаного експертного дослідження. Щодо моральної шкоди представником позивача зазначено, що з огляду на практику ЄСПЛ, позивачу не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. А згідно з абз. 1 п. 9 Постанови №4 розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначено, що відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги сторони погодили порядок сплати гонорару адвоката протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі.Розрахунок з понесених витрат буде надано пізніше(а.с.135-140).

Позиція відповідача - ОСОБА_1 .

Відповідно до відзиву відповідача ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Наносової М.С., він погоджується, що ДТП сталося з його вини, але вважає, що у зв`язку з тим, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована і мала кредитний ліміт 160 000 грн., МТСБУ повинно було сплатити усю суму матеріального збитку. Але позивач погодився з даним відшкодуванням МТСБУ у розмірі 41 022,19 грн. і не оскаржив її. У зв`язку з чим, порушив порядок звернувся до винуватця ДТП, оминаючи страхову компанію, чим порушив порядок компенсації відшкодування відповідно до закону. Не звертався до відповідних установ (Фонд державного майна України, або приватні установи), з метою проведення рецензування висновку експерта страхової компанії. Не звертався до МТСБУ, з метою виплати різниці між фактичним розміром шкоди/сумою, яка зазначена у звіті на ваше замовлення, і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Окрім того, вважає, що висновок експерта, який наданий позивачем не відповідає вимогам закону щодо повідомлення експерта про кримінальну відповідальність і тому є неналежним доказом. Щодо витрат на правничу допомогу, вважає, що вони є передчасними та такими, що не підтверджені доказами (а.с. 122-126).

Процесуальні дії у справі, заяви та клопотання учасників процесу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху, для усунення недоліків (а.с.74-75).

11.06.2024 представником позивача - адвокатом Шевченком О.І. подано заяву про усунення недоліків. (а.с. 77-85).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14червня 2024 року відкрито провадження, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи. (а.с. 87-88)

07.08.2024 через підсистему Електронний суд від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Шевченка О.І., до суду надійшло клопотання про зменшення позовних вимог. (а.с.104-105)

23.10.2024 через підсистему Електронний суд від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Нановової М.С. до суду надійшов відзив на позов. (а.с. 122-126)

30.10.2024 через підсистему Електронний суд від представника позивачів - адвоката Шевченка О.І. до суду надійшла відповідь на відзив відповідача. (а.с. 135-139).

В суді представник позивачки позовні вимоги в редакції від 07.08.2024 року підтримав з підстав, викладених у текстах заяв по суті справи ; просить позов задовольнити.

Відповідач та його представник в суді проти позову заперечують ; просять у його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого.

Відповідно до статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Фактичні обставини, встановлені Судом ; зміст спірних правовідносин; оцінка Суду.

Матеріалами справи встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що 08 березня .2024 року об 21 год. 26 хв. у м. Запоріжжя по проспекту Соборному, 105, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ChevroletTacuma, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, в наслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом NissanQashai, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась попереду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеної дорожньо - транспортної пригоди встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2024 року, справа № 331/1758/24, за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/118116765.

Згідно частини другої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постанова Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2024 року по справі № 331/1758/24 в апеляційному порядку не оскаржувалась ; спору щодо обставин ДТП та винної особи в рамках цієї справи не існує, а тому в цій частині , встановлені в судовому рішенні обставини, доказуванню не підлягають.

В суді також встановлено та не оспорюється сторонами, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль NissanQashai, д.н.з. НОМЕР_2 .

Власником пошкодженого транспортного засобу «NissanQashai, д.н.з. НОМЕР_2 є позивач - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с. 70).

Листом № 1/23 від 23.04.2024 позивачка повідомила відповідача ОСОБА_1 , що 30.04.2024 буде проведено огляд автомобіля NissanQashai, д.н.з. НОМЕР_2 , який зазнав механічних пошкоджень для визначення суми завданих збитків. (а.с. 23).

ОСОБА_1 , та/або його представник не прибули у вказаний час для участі в огляді пошкодженого автомобіля позивача при участі судового експерта.

30 квітня 2024 року ОСОБА_2 звернулась до незалежного судового експерта Филь О.П., який діє на підставі свідоцтва №864, видане Міністерством юстиції України, для проведення автотоварознавчого дослідження КТЗ NISSANQASHAI, д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження експерта ОСОБА_4 , №4193 від 30.04.2024 сума матеріальних збитків, заподіяних власнику КТЗ NISSANQASHAI, д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП, на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні, складає 68 358,84 грн. (а.с. 29-61)

Відповідно до страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №215871215 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 ,на момент скоєння ДТП, була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія «ЮТІКО» з 23.07.2023 року по 22.07.2024 року (а.с. 24).

Позивачка ОСОБА_2 повідомила ПрАТ «УТСК» про настання страхового випадку. Однак, за результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування за подією, що сталася 08.03.2024 року було відмовлено у зв`язку з тим, що на час настання події автомобіль CHEVROLETTACUMAд.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_5 страховиком - ОСОБА_1 не застраховано.

У зв`язку з чим, вона була змушена звернутися до МТСБУ із заявою про відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до листа № 3-01б/27789 від 03.07.2024 року МТСБУ задовольнило вимоги про виплату відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 41 022,19 грн. (а.с. 107)

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами ст.ст. 1187-1188 ЦК України.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Неправомірними діями ОСОБА_1 , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), було завдано майнової шкоди та прямих збитків автомобілю ОСОБА_2 , які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями ОСОБА_1 .

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України).

Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

З метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

На дату скоєння ДТП 08.03.2024, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регулював Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач через власну помилку при укладенні договору страхування в електронному вигляді і невірному зазначенні VIN-коду забезпеченого транспортного засобу, не мав страхового полісу.

Відповідно до статті 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Відповідно до Закону № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У зв`язку з чим позивачка була змушена звернутися до МТСБУ, яке визнало даний випадок страховим і сплатила їй суму відшкодування матеріального збитку у розмірі 41 022,19 грн.

Суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування суми відшкодування матеріального збитку, зважаючи на відсутність розрахунку МТСБУ в матеріалах справи. Однак зауважує, що виплата здійснювалась на підставі п. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто за особу, яка є винуватцем ДТП і відповідальність якої не була застрахована на момент ДТП.

Суд не приймає до уваги аргумент представника відповідача, що МТСБУ повинно було сплатити суму матеріальних збитків в розмірі страхового ліміту і зауважує, що МТСБУ у разі наявності на те підстав, може здійснювати виключно регламентні виплати, а не страхові відшкодування, оскільки не є страховою компанією, а в межах страхового ліміту воно виплачує збитки у справах, де страхові компанії визнані банкротом або ліквідовані.

Згідно із постановою Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених цим Законом випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за цим Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Також суд зауважує, що відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати позов в регресному порядку до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо порушення процедури стягнення матеріального збитку, на підставі такого.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи позивачкою було дотримано процедури , яка передбачена Законом № 1961-IV, а поведінка відповідача (недбалість в оформленні полісу цивільно-правової відповідальності, відсутність ініціативи і співучасть в отриманні потерпілою стороною законного відшкодування шкоди, тощо), свідчить про небажання нести відповідальність та впевненості в безкарності за вчинення ДТП.

Суд також не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо неналежності доказу - висновку експерта, з урахуванням того, що він виконаний з дотриманням норм чинного законодавства.

Таким чином, суд вважає, що уточнені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки суми матеріального збитку в розмірі 28 835,00 грн., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди у розмірі по 20 000 грн., суд виходить з такого.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди позивачеві необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Пункт 9 зазначеної постанови роз`яснює, що, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

На підтвердження факту заподіяння позивачці моральних страждань або втрат немайнового характеру, остання зазначила, що тривалий час не мала змоги користуватись своїм автомобілем, який їй був конче необхідний з урахуванням воєнного стану в країні. На травень 2024 року, позивачкою було заздалегідь заплановано подорож на власному автомобілі за кордон, однак у зв`язку з пошкодженням автомобіля, вона була позбавлена такої можливості і була змушена змінювати плани та винаймати інший транспорт. Такі обставини негативно вплинули на її звичайний життєвий ритм, що позначилося на загальному психологічному стані та призвело до душевних страждань. Окрім того, моральних страждань їй завдано тими обставинами, що через небажання відповідача приймати участь в захисті її прав, вона була змушена шукати та звертатися до адвоката, витрачати час на консультації з ним, отже ритм і характер її життя змінився.

Отже, судом встановлено факт заподіяння позивачеві моральних страждань та втрат немайнового характеру, які заподіяні діями (вчинення ДТП) та бездіяльністю (відсутність контакту і бажання в мирному врегулюванні спору і отриманні позивачкою матеріальної шкоди).

Виходячи з характеру і тривалості душевних страждань та нервових переживань позивачки, істотності недоотриманих благ, керуючись принципом розумності та справедливості, суд вважає достатнім стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Судові витрати підлягають розподілу пропорційно задоволених позовних вимог. Надміру сплачений за платіжним документом № від 05.06.2024 судовий збір у розмірі 2 192 грн. підлягає поверненню позивачці.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду у розмірі 28 835 (двадцять вісім тисяч вісімсот тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_2 (адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) моральну шкоду у розмірі 5 000 п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути ОСОБА_2 (адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) надміру сплачений за платіжним документом № від 05.06.2024 судовий збір у розмірі 2 192 (дві тисячі сто дев`яносто дві) гривні 20 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 січня 2025 року.

Суддя: Н.Г.Скользнєва