КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ткаченко В.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ковтуна А.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року у справі № 761/28356/20,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом, згідно з яким просив: стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2021 у справі №761/28356/20 у розмірі 30 654,50 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2021 у справі №761/28356/20 визнано незаконним і скасовано наказ Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 18.05.2020 року №404-к «Про надання відпустки та подальшим звільненням ОСОБА_1 » в частині звільнення ОСОБА_1 , а також поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника виконавчого директора з юридичних питань та супроводу процедур закупівель Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з 12.08.2020 року.

Також, вказаним рішенням допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

12.01.2021 в судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду був присутній представник ДП «НАЕК «Енергоатом» Ковтун А.М. про що також зазначено у тексті рішення, у зв`язку з чим відповідач з 12.01.2021 вважається таким, що ознайомлений з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2021 у справі №761/28356/20.

Проте, лише 19.01.2021 відповідач видав наказ №56-к про поновлення ОСОБА_1 на роботі в ДП «НАЕК «Енергоатом» на посаді заступника виконавчого директора з юридичних питань та супроводу процедур закупівель державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

За вказаних обставин, оскільки, з 13.01.2021 по 19.01.2021 у позивача, з вини відповідача, існував вимушений прогул, що також підтверджується табелем обліку робочого часу ОСОБА_1 за січень 2021 року, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2024 у задоволенні позову відмовлено (а.с.59-62).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що заявлена позивачем вимога про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду стосується стягнення належної йому заробітної плати, яка відповідно до ст. 233 КЗпП України не обмежується будь-яким строком звернення до суду (а.с. 65-68).

Позивач у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, у відповідності до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2021 у справі №761/28356/20 позивач звернувся до суду лише 21.12.2023, тобто з пропуском тримісячного терміну, встановленого положеннями ст. 233 КЗпП України.

З такими висновками суду повністю погодитися неможливо, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2021 у справі №761/28356/20 визнано незаконним і скасовано наказ Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 18.05.2020 №404-к «Про надання відпустки та подальшим звільненням ОСОБА_1 » в частині звільнення ОСОБА_1 , а також поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника виконавчого директора з юридичних питань та супроводу процедур закупівель Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з 12.08.2020 року.

Вказаним рішенням допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

12.01.2021 в судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду був присутній представник ДП «НАЕК «Енергоатом» Ковтун А.М. про що зазначено у тексті рішення.

19.01.2021 відповідач видав наказ №56-к про поновлення ОСОБА_1 на роботі в ДП «НАЕК «Енергоатом» на посаді заступника виконавчого директора з юридичних питань та супроводу процедур закупівель державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Таким чином, трудовий спір про поновлення на роботі вирішений судом і рішення набрало законної сили.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що з 13.01.2021 по 19.01.2021 у позивача, з вини відповідача, існував вимушений прогул, а отже наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2021 у справі №761/28356/20 про поновлення ОСОБА_1 на роботі, а саме за період з 13.01.2021 по 19.01.2021. При цьому, обгрунтовував вимоги положеннями ст. 236 КЗпП України.

Так, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови від 6 листопада 1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважаються виконаними із дня видання власником або уповноваженим ним органом наказу про поновлення.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Тобто, стягнення судом на користь працівника середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника здійснюється на підставі ухвали суду, а отже такі вимоги розглядаються в межах провадження про поновлення на роботі.

Таким чином, положення ст. 236 КЗпП України є спеціальною нормою та регламентує порядок додаткового нарахування судом, який ухвалив рішення про поновлення працівника на роботі, середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення. При цьому стягнення судом на користь працівника середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника здійснюється на підставі заяви працівника та постановленої, за результатом її розгляду, ухвали суду в межах цивільної справи про поновлення заявника на роботі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що для вирішення питання про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, позивач має звернутись з відповідною заявою до Шевченківського районного суду м. Києва в межах цивільної справи про поновлення на роботі, а не шляхом пред`явлення нового позову про захист трудового права в іншому провадженні.

Аналогічний правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 745/207/21.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, оскільки повинен був закрити провадження в справі у відповідності з вимогами процесуального закону.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що провадження у справі відкрито за вимогою щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, яка не підлягає правовому захисту в іншому провадженні, ніж провадженні, в якому повинно було розглядатися таке питання, що є фактом, який підтверджує неправомірність виникнення цивільного процесу в цьому випадку (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Частиною 1 статті 368 ЦПК України визначено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, оскільки вирішення питання стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі не може вирішуватись шляхом пред`явлення окремого позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 255, 268, 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року у справі № 761/28356/20 - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складений 28 січня 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова