Провадження № 2/592/690/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

23 січня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за невиконання грошового зобов`язання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ в Сумській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за невиконання грошового зобов`язання.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 матеріали позову передані на розгляд судді Фоменко І.М.

13.12.2024 року ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату місце та час судового розгляду був повідомлений належним чином, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату місце та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Надіслав суду письмові пояснення щодо позову.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з вимогами до Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області про стягнення інфляційних збитків, трьох відсотків річних та моральної шкоди за невиконання грошового зобов`язання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Сумського оружного адміністративного суду від 24.01.2022 року у справі № 480/10614/21, яке 25.02.2022 року набрало законної сили, дії ГУ ПФУ в Сумській області визнано протиправними та зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.04.2019 року з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №11/44298/4407 від 10.09.2021 року, а також здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Крім того, рішенням Сумського оружного адміністративного суду від 07.07.2023 року у справі № 480/5487/23, яке 08.08.2023 року набрало законної сили, дії ГУ ПФУ в Сумській області визнано протиправними та зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату з 01.07.2021 року щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2 000 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання даних рішень відповідачем з 01.04.2019 року по 01.05.2022 року здійснено розрахунок доплати позивачу. Сума доплати за вказаний період склала 122 480,73 грн, та за період з 01.07.2021 року по 01.09.2023 року склала 52 000 грн, а всього разом 174 480,73 грн. Однак, позивач із таким розрахунком не погоджується, та вважає його невірним.

Попри це, відповідачем на день подання позовної заяви не перераховано на банківський рахунок позивача ніяких коштів.

З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду, вважає, що невиконанням рішення суду були порушені його права та охоронювані законом інтереси. Просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати внаслідок заборгованості, яка склалася з невиплати пенсії у належному розмірі, а саме: 3% річних за період з 01.05.2022 по 01.09.2023 (за 489 днів) в сумі 4 922,72 грн; за період з 01.10.2023 по 30.11.2024 (за 427 днів) в сумі 6 123,56 грн, а сього разом 11 046,28 грн. А також інфляційні втрати: за період травень 2022 вересень 2023 в сумі 21 569,59 грн; за період жовтень 2023 жовтень 2024 в сумі 18 419,45 грн, а всього разом 39 989,04 грн, а також 20 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Закон № 4901-VI не обмежує поширення дії статті 625 ЦК України на правовідносини щодо прострочення виконання боржником (зокрема, державою) його грошового зобов`язання, підтвердженого (визначеного, конкретизованого) у грошовому еквіваленті судовим рішенням, зокрема не обмежує можливість стягнення інфляційних втрат, які є об`єктивним явищем і не залежать від волі кредитора чи боржника. Крім того, у статті 625 ЦК України немає застережень про те, що її приписи застосовуються лише до тих відносин, які не врегульовані іншими нормативно-правовими актами (висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року у справі № 686/7081/21 (провадження № 14-91цс22)).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 (провадження №12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» також передбачено проведення компенсаційних виплат відповідно до коефіцієнту проросту споживчих цін за порушення термінів виплати доходів громадян, передбачених цим законом. Правова природа такої відповідальності не відрізняється від правової природи відповідальності, яка виникає на підставі статті 625 Цивільного кодексу України в частині її акцесорного характеру та похідної правової природи спору.

Таким чином, враховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 Цивільного кодексу України та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

Також, такий висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 09.11.2023 у справі № 420/2411/19 (провадження № 11-422апп21) про те, що вимоги позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат (акцесорні зобов`язання) заявлені з підстав тривалого невиконання державою в особі ДКС України прийнятого судом в порядку адміністративного судочинства рішення про стягнення з відповідача заборгованості (основне зобов`язання). З огляду на викладене, а також ураховуючи характер правовідносин, що виникли між сторонами у справі, що розглядається, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах та їх суб`єктний склад, Велика Палата Верховного Суду висновує, що спір щодо стягнення з ДКС України на користь позивача інфляційних втрат і 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки він виник у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду, ухваленого в адміністративній справі № 2а-608/08/1570.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки, правовідносини між сторонами спору в цій справі носять публічно-правовий характер, а заявлені позовні вимоги є похідними від основного спору щодо перерахунку соціальних виплат, то позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області про стягнення інфляційних збитків, трьох відсотків річних та моральної шкоди за невиконання грошового зобов`язання - має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати, встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання вказаної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується квитанцією № 3289-4029-2372-9572 від 05.12.2024.

На підставі вище викладеного, суд дійшов до висновку, що судовий збір підлягає поверненню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.206, 255, 256, 352, 353, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за невиконання грошового зобов`язання,- закрити.

Повернути позивачу ОСОБА_1 сплачений, відповідно до квитанцією № 3289-4029-2372-9572 від 05.12.2024, судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. /реквізити платіжного документа: отримувач - ГУК Сум. обл/Сумська МТГ-Ковпаківський РС/22030101, код - 09806443, Банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), р/р UA0018540/.

Виконання ухвали доручити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Сумській області.

Роз`яснити позивачу його право на звернення із даним позовом до суду адміністративної юрисдикції .

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала в частині повернення судового збору оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Фоменко