ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1906/25 Справа № 181/705/19 Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

Позивач: Кредитна спілка «Дніпропетровський обласний кредитний центр»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпросправу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Кредитною спілкою «Дніпропетровський обласний кредитний центр» на ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024року,головуючий у суді першої інстанції Літвінова Л.Ф.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У жовтні 2024року Кредитна спілка «Дніпропетровський обласний кредитний центр»-Кредитна спілка звернулася в суд із заявою про поновлення строку на отримання виконавчого документу для пред`явлення його до виконання та видачу виконавчого документу.

Заява обґрунтовувалась тим, що рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2019року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки заборгованість за кредитним договором № 280Г від 12 березня 2009року в розмірі 135 914,40грн, яка складалася із: заборгованості за тілом кредиту 79020,00грн та заборгованості по процентах 56 894,40грн; а також судові витрати в розмірі 960,50грн. Рішення суду набрало законної сили 27 серпня 2019року.

Поважність підстав для поновлення строку заявник пов`язував з тим, що його уповноважений представник перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ та саме в нього знаходився весь архів судових справ, до якого тільки перед зверненням до суду було отримано доступ. Водночас керівники та інші працівники Кредитної спілки перебували за кордоном як біженці і тільки місяць тому повернулись до міста Дніпра та зайнялись юридичними питаннями.

За наведених обставин, заявник вимагав поновити строк на отримання виконавчого документу для пред`явлення його до виконання та видачу виконавчого документу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024року в задоволенні заяви Кредитної спілки відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що стягувач, який не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Стягувач, який є юридичною особою зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах виконавчої служби.

Та суд виснував, що заявник не надав суду доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Кредитна спілка посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права,виклала вимогу про скасування ухвали та задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що правові підстави для відмови у задоволенні заяви відсутні. Заявником надано належні докази на підтвердження того, що строк на отримання виконавчого документу для пред`явлення його до виконання був пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив її залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2024року апеляційну скаргу Кредитної спілкизалишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2024року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Кредитної спілки на ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024року.

13 січня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 12?? год 28 січня 2025року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в електронному суді.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Правові підстави для відмови з задоволенні заяви суд першої інстанції вбачав в недоведені Кредитною спілкоюобставин, що мають значення для справи, на які заявник посилався в своїй заяві.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками судді першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Стаття 129-1 Конституції України проголошує, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Стягувач, який не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

За обставин справи стягувач Кредитна спілкає юридичною особою та зобов`язана забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах виконавчої служби.

Статтею 433 ЦПК України врегульовано можливість поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з метою захисту інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Та розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також не наведено об`єктивних обставин, які перешкоджали стягувачу реалізувати таке право у встановлений строк і порядку.

Зокрема, відсутні докази про добросовісну реалізацію заявником своїх процесуальних прав і належне виконання ним процесуальних обов`язків. Не підтверджено вчинення будь-яких можливих та залежних від Кредитної спілки дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.

Кредитною спілкою в порушення вимог частини першої статті 81 ЦПК України не надані суду жодні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували, що заявник вчиняв будь-які дії спрямовані на виконання судового рішення чи мав об`єктивні перешкоди для вчинення таких дій.

Кожна сторона, яка задіяна в судовому провадженні, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обізнаність особи про порушення своїх прав обумовлена загальними засадами захисту в цивільному провадженні (статті 15, 16, 20 ЦК України), та полягає в тім, що особа маючи право на захист та відповідні процедури для його реалізації здійснює такий захист на власний розсуд у передбачений законом спосіб.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки, визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

За загальним правилом поважні причини пропуску строку законом не визначені, та ці обставини оцінюються судом в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та з урахуванням основних положень цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що штатний юрист Кредитної спілки перебував на військовій службі в лавах ЗСУ та зазначення про те, що саме в цього працівника знаходився весь архів судових справ, а також те, що керівники та інші працівники Кредитної спілки перебували за кордоном як біженці, не підтверджені в належний спосіб.

Зокрема не підтверджено, що зазначена в заяві особа була працівником Кредитної спілки на яку покладався обов`язок по контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах виконавчої служби.

Наявна в матеріалах справи Довіреність від 10 січня 2020року якою Кредитна спілка уповноважила ОСОБА_2 представляти інтереси спілки в усіх судах загальної та спеціальної юрисдикції та в усіх органах Державної виконавчої служби України з усіх питань - апеляційним судом оцінюється за своєю правовою природою як підстава для представництва Кредитної спілки.

Водночас ніщо не вказує на те, що ОСОБА_2 є працівником Кредитної спілки який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, з огляду на що, не зміг виконувати дій визначених в довіреності.

Також відсутні будь-які відомості з приводу того, що ОСОБА_2 передавались будь-які документи щодо боргу ОСОБА_1 та не підтверджено знаходження в останнього всього архіву судових справ.

Рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в апеляційній скарзі без встановлення відповідних фактів.

Заразом, також те, що керівники та інші працівники Кредитної спілки перебували за кордоном як біженці, а також обставини перебування заявника у вкрай тяжкому фінансовому стані через пандемію COVID-19 та воєнний стан в країні за недоведеності впливу заявлених в заяві обставин на заявника, вимоги останнього не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

За таких умов, апеляційний суд приходить до висновку про недобросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та неналежне виконання процесуальних обов`язків, спрямованих на виконання судового рішення.

У даному випадку стягувач внаслідок своєї тривалої бездіяльності, яка не була виправдана поважними причинами, не продемонстрував зацікавленості у виконанні рішення суду на свою користь у примусовому порядку, тому боржник відповідно до статті 433 ЦПК України з урахування принципу правової визначеності вправі розраховувати на те, що у такому випадку суд не має поновлювати процесуальний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992року).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі, що переглядається, встановивши, що строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання сплив, а підстави для поновлення такого строку відсутні, та сам стягувач мав достатньо часу для вчинення дій для подання до виконання виконавчого документу, так і для звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку, однак не скористався таким правом - суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні заяви Кредитної спілкипро поновлення строку на отримання виконавчого документу для пред`явлення його до виконання та видачу виконавчого документу.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків судді не спростовують, на законність судового рішення не впливають, то згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, та без зміни судове рішення як таке що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Дніпропетровський обласний кредитний центр» залишити без задоволення.

Ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 січня 2025року.

Судді: