КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/6488/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1557/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року у складі судді Мазура Ю.Ю.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ТОВ «Нова Пошта», у якому просила розірвати публічний договір, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 4 600 грн, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20 000 грн та витрати по оплаті юридичних послуг у розмірі 7 370 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 24 січня 2020 року ОСОБА_1 скориставшись послугами ТОВ «Нова Пошта» відправила товар з відділення «Нової Пошти» № 95 за адресою: м. Харків, просп. Перемоги, 62, оголошеною вартістю на суму 4 600, згідно експрес-накладної, до відділення «Нової пошти» № 1 за адресою: с. Мирне, Одеська обл., вул. Центральна 210 .

26 січня 2020 року ОСОБА_2 , який є одержувачем зателефонував позивачці та повідомив, що товар на пошті отримано та оголошена сума у 4 600 грн сплачена.

27 січня 2020 року позивачка прийшла до відділення ТОВ «Нова пошта» № 95 для того, щоб отримати сплачені шляхом поштового переказу кошти за відправлений товар у розмірі 4600 грн. Працівником пошти позивачу було повідомлено, що товар було отримано одержувачем, але сплачено всього 46 грн, замість встановлених у експрес-накладній 4 600 грн.

Позивачка звернулася до ТОВ «Нова пошта» № 95 з вимогою надати інформацію, яким чином склалась така ситуація з оплатою, у звязку з чим її повідомили, що з невідомих причин було втручання в базу електронного кабінету та змінено суму з 4 600 грн на 46 грн, проте відповіді на претензію їй не надали.

Позивачка зателефонувала на гарячу лінію ТОВ «Нової пошти» та виклала обставини ситуації, яка склалась, на що її попросили почекати та надати ще 10 днів на розгляд претензії.

05 березня 2020 року позивачка знову зателефонувала на гарячу лінію відповідача, щоб дізнатися результат, але їй було повідомлено, що претензія відхилена, та що позивачка сама змінила суму оголошеної вартості у особистому кабінеті. Разом з цим, позивачка зазначає, що ніякого особистого кабінету не має і не створювала.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Нова Пошта» (на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4 600 грн; стягнуто з ТОВ «Нова Пошта» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн; стягнуто з ТОВ «Нова Пошта» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. В решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Нова Пошта», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року, просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що жодних звернень до оператора а також до відділення ОСОБА_1 не було, а отже зміни даних а саме «грошовий переказ» здійснено через грошовий додаток.

Посилається на те, що можливості самостійно змінювати дані, треті особи компанії ТОВ «Нова Пошта» не мають.

Вважає, що задоволення судом першої інстанції стягнення моральної шкоди у розмірі 2 000 грн є безпідставним.

Звертає увагу суду на те, що в позовній заяві відсутні докази обґрунтування причин виникнення моральної шкоди та не вказано в чому полягає ця шкоди.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час якого, судом повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд справи за їх відсутності.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. 2, п. 4, п. 6п. 7 ч. 2ст. 43 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до експрес-накладної № 5258 від 24 січня 2020 року ОСОБА_1 з відділення ТОВ "Нова Пошта" № 95 у м. Харків було відправлено вантаж до відділення ТОВ "Нова Пошта" у м. Одеса № 1. Одержувачем вантажу зазначено - приватну особу ОСОБА_2 . Згідно опису - мобільний телефон, кількість місць - 1, загальною оголошеною вартістю 4 600 грн. Зворотна доставка: грошовий переказ. Доставку сплачує отримувач в сумі 84 грн готівкою (а.с. 13).

При складанні експрес-накладної відправник, позивачка у справі, передавши вантаж для перевезення, погодилася з умовами Публічного договору (публічна оферта, надалі - Публічний договір) про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua.

27 січня 2020 року позивач написала претензію на ТОВ "Нова пошта", в якій зазначила, що 24 січня 2020 року було відправлено товар (телефон) в м. Мирне, Одеської обл., на отримувача ОСОБА_2 оціночної вартості 4 600 грн із зворотнім грошовим переказом 4 600 грн. Зазначила, що по невідомим їй причинам сума грошового переказу була змінена на суму 46 грн (а.с. 14).

У відповідь на претензію позивачки ТОВ "Нова пошта" листом № 08224 від 06 травня 2020 року було повідомлено, що 26 січня 2020 року в "Особистому кабінеті" відправника замовлено зміну даних, а саме змінено додаткову послугу "Грошовий переказ". Новою сумою додаткової послуги "Грошовий переказ" - є 46 грн. Умови та порядок одержання відправлення у відділенні встановлені Розділом 11 Умов. У порядку розділу 11 Умов, 26 січня 2020 року вказане відправлення було видано отримувачу за накладною, який у встановленому порядку підтвердив право на одержання повернення. Зміна даних може бути виконана лише власноручно замовником послуги або особою, якій замовник свідомо чи внаслідок введення в оману надав доступ до власного "Особистого кабінету". Зазначено, що послугу надано без порушень та у повному обсязі. Таким чином, відповідачем було відмовлено позивачці у задоволенні її претензії.

Відповідно до розміщеного на офіційному сайті ТОВ "Нова Пошта" умов Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, в редакції, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин (далі- Публічний договір), пунктом 1.1., 1.2. якого визначено, що Публічний договір-правочин, що регулює відносини між Експедитором та Замовниками щодо надання послуг з організації перевезення відправлень на умовах, встановлених Експедитором. Момент укладення Договору - момент передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг, передбачених Договором.

Пунктом 3.1. Публічного договору встановлено, що експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Замовника організувати перевезення відправлення й надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення (далі - Послуги), а Замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених Договором.

Пунктом 7.2.2. Публічного договору встановлено, що у разі повної втрати або повного пошкодження відправлення з вини Експедитора, останній повертає Замовнику суму, що дорівнює оголошеній вартості відправлення (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену Замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації оголошеної вартості за пошкоджене відправлення Замовник повертає Експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

Також на офіційному сайті ТОВ "Нова Пошта" розміщені Умови надання послуг, які регулюють послуги з організації перевезення відправлень та надання комплексу послуг, пов`язаних із перевезенням відправлень територією України.

Пунктом 6.1., 6.3 Умов надання послуг визначено, що оголошена вартість - вартість відправлення, заявлена Відправником в експрес-накладній. Оголошена вартість повинна дорівнювати реальній (ринковій) вартості відправлення

В разі сумніву щодо вмісту відправлення та не залежно від заявленої Відправником оголошеної вартості, представник ТОВ "Нова Пошта" має право сфотографувати таке відправлення з метою завантаження фотографії в інформаційну систему ТОВ "Нова Пошта".

Відповідно до п. 8.10. Умов надання послуг для зміни даних в експрес-накладній необхідно в найближчому відділенні заповнити та подати заяву на зміну даних в експрес-накладну. Зміна даних в експрес-накладній можлива лише за умови надання номера цієї експрес-накладної та одного з документів відповідно до п. 11.2 цих Умов.

Відповідно до п. 11.1. Умов надання послуг встановлено, що слід надати представнику ТОВ "Нова Пошта" номер експрес-накладної (обов`язкова умова для випадків, передбачених п. 11.4, п. 11.5 цих Умов) або номер мобільного телефону, на який надійшло CMC-повідомлення про прибуття відправлення.

Пунктом 11.2. Умов надання послуг встановлено, що одержувач фізична особа або фізична особа-підприємець пред`являє представнику ТОВ "Нова Пошта" будь-який із наведених нижче документів, що підтверджує особу Одержувача, зазначеного в експрес-накладній, а саме: 11.2.1. Паспорт громадянина України. 11.2.2. Тимчасове посвідчення громадянина України. 11.2.3. Посвідку на постійне проживання. 11.2.4 . Посвідку на тимчасове проживання. 11.2.5 . Посвідчення біженця, видане в Україні. 11.2.6. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон. 11.2.7. Тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України. 11.2.8. Посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон. 11.2.9. Паспорт іноземного громадянина, у якому відомості про особу вказані кирилицею та/або латиницею. У разі використання іншої абетки - надає апостиль (офіційний переклад паспорта українською мовою). 11.2.10. Паспорт громадянина України у вигляді електронної версії з мобільного додатку "ДІЯ". 11.2.11. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон у вигляді електронної версії з мобільного додатку "ДІЯ".

Вирішуючи спір та стягуючи з ТОВ «Нова Пошта» 4 600 грн суми, яка була оголошена, як вартість відправлення посилки, районний суд виходив з того, що відповідач допустив порушення Публічного договору та Умов надання послуг чим завдав збитків позивачці.

Такий висновок районного суду, колегія суддів вважає обґрунтованим враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно зі ст. 934 ЦК України, за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, крім іншого: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. п. 2,5,6 ч. 1ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі мають право, зокрема на належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом (ч. 1 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів").

Суд відзначає, що з урахуванням положень п. 8.10. Умов надання послуг для зміни даних в експрес-накладній відправник повинен був в найближчому відділенні заповнити та подати заяву на зміну даних в експрес-накладну.

Між тим, відповідач не надав суду доказів того, що позивачка складала таку заяву. Зазначене свідчить про недотримання відповідачем вимог п. 8.10 Умов надання послуг, що призвело до порушення додаткової послуги «Грошовий переказ».

Таким відповідач не спростував того, що оголошена вартість в розмірі 4 600 грн, яка була виставлена позивачкою в експрес-накладній, в подальшому була змінена нею в «Особистому кабінеті».

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, районний суд обґрунтовано вирішив, що позивачці завдано майнову шкоду в розмірі 4 600 грн, що є підставою для її відшкодування за рахунок винної особи.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Дану правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2020 року по справі № 752/17832/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року по справі № 216/3521/16-ц вказала, що вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону Про захист прав споживачів, навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

З огляду на викладене суд першої інстанції, керуючись принципами розумності та справедливості, вірно визначив розмір матеріальної шкоди у розмірі 2 000 грн., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування завданої моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про не доведеність пред`явлених позовних вимог та незаконність їх часткового задоволення, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено ст. 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.

Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду є безпідставними та фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Внаслідок цього відповідно до ст. 141 ЦПК України підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 січня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: