ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2050/25 Справа № 212/8356/24 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/8356/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Агєєва О.В., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року, яке ухвалено суддею Дехтою Р.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 листопада 2024 року, -

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру визначених аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що 13 вересня 2014 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Під час перебування у шлюбі, у них народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровськоїобластівід 16 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

При подачі позовної заяви про стягнення аліментів ОСОБА_5 умовчала про обставини, які мають істотні значення по справі, а саме, що в першому шлюбі у позивача народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Посилаючись на викладені обставини, позивач ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , зменшивши розмір аліментів з 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів з 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 08 грудня 2006 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_5 було укладено шлюб. Шлюб розірваний в 2012 році. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 до суду щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , не зверталась, адже, після розірвання шлюбу позивач добровільно залишив спільно набуті у шлюбі речі та заощадження ОСОБА_5

13 вересня 2014 року позивач уклав другий шлюб з ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилась донька ОСОБА_4 . Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року у цивільній справі № 212/8854/15 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом не було враховано, що, при подачі позовної заяви ОСОБА_5 замовчала про обставини, які мають істотне значення по справі, а саме, що у період перебування у першому шлюбі у позивача народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

По рішенню суду зі стягнення з позивача аліментів ОСОБА_5 виконавчий лист не отримувала та до виконання його не подавала.

24 листопада 2023 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між позивачем та ОСОБА_5 було розірвано. Після розірвання шлюбу спільна донька проживає разом з матір`ю ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Лише після того, як до суду була подана заява про розірвання шлюбу, ОСОБА_5 подала виконавчий лист до державної виконавчої служби, на підставі якого в листопаді 2023 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби було відкрите виконавче провадження № 73189727.

10 листопада 2023 року державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Боровською Є.Г. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої виконавчий лист № 12/8854/15-ц направлено для виконання за місцем роботи позивача до ТОВ «Запорізький ЛМЗ».

Разом з тим, син позивача від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також знаходиться на утриманні позивача.

Дізнавшись, що ОСОБА_5 подала до виконавчої служби виконавчий лист, за яким з нього стали стягувати частину від усіх видів заробітку (доходу), перша дружина ОСОБА_5 , 16 лютого 2024 року звернулась до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_6 .

01 березня 2024 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ у цивільній справі № 213/990/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 26 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

За таких обставин, позивач сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу).

На даний час ОСОБА_1 , за рішенням судів, сплачує аліменти у розмірі 1/2 частини своїх доходів, хоча, відповідно до положень сімейного законодавства, визначення розміру аліментів у відсотках від доходів платника аліментів на утримання двох дітей є 1/3 частина цих доходів, лише на утримання трьох і більше дітей законодавець передбачив стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини доходів платника аліментів, тому позивач змушений просити суд про зменшення розміру аліментів на утримання своїх дітей.

Позивач стверджує, що після того, як 16 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалив рішення у справі № 212/8854/15ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, змінився його матеріальний стан, а саме: за рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2024 року додатково стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З урахуванням вищевикладеного, позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу).

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Примакова К.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Федоренко В.С., яка заперечувала протии доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач по справі є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до судового наказу від 01 березня 2024 року, справа № 213/990/24, що видав суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 26.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Спір виник з приводу зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що погіршення матеріального стану позивача під час судового розгляду свого підтвердження належними і допустимими доказами не знайшло. Судом враховано факт перебування на утриманні позивача іншої дитини, однак без належного обґрунтування зміни матеріального становища позивача, яке не дозволяло б позивачу у подальшому виконувати рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або покладало б на нього надмірний тягар, зазначені ним обставини зміни сімейного стану не є визначальними і не можуть самі по собі стати підставою для зміни розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

До таких висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховний Суд в постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилався на зміну свого матеріального стану, оскільки на його утриманні перебуває син - ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , та, відповідно до судового наказу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2024 року, справа № 213/990/24, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 26.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, на його утриманні, окрім доньки ОСОБА_7 , перебуває ще й син ОСОБА_8 , що вважає підставою для зменшення розміру аліментів.

Разом з тим, в цьому випадку саме позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , повинен довести обставини, які мають істотне значення, та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів суттєвої зміни його матеріального стану, які не дозволяють йому сплачувати аліменти на доньку у розмірі, який встановлений рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року, а наявність у нього на утриманні сина ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , не свідчить про зміну його матеріального стану, адже ці обставини існували станом на час вирішення питання щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та були враховані судом при визначені розміру аліментів на її утримання.

Слід зазначити, що судовим наказом Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2024 року, справа № 213/990/24, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 26.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, позивач ОСОБА_1 , ставлячи перед судом питання про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не ставить питання про зменшення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_6 , тоді як батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні за змістом висновки неодноразово викладалися в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану або зміну сімейного стану, яка може бути визнана підставою для зміни розміру адіментів.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Розмір аліментів, визначений рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та правові підстави для зменшення цього розміру, за наведених вище обставин, відсутні.

На підставі наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про зменшення розміру аліментів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 29 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: