Провадження № 2/686/1557/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29.01.2025

м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Салоїд Н.М.,

секретаря судового засідання Лоб І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2024 позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, зазначивши, що 15.07.2021 року між первісним кредитом товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту № 19936 від 05.02.2021, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах.

Сума наданого кредиту: 3 000 грн. на споживчі потреби, дата надання кредиту: 05.02.2021. строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка 2.5% в день, або 912.5% річних.

17.02.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено Договір факторингу № 02-17/02/2022, у відповідності до умов якого товариством з обмеженою «ФК «Авіра Груп» передало (відступає) ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні товариством з обмеженою відповідальністю «Авіра Груп» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 18 750.00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 750.00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за договором кредиту № 02-17/02/2022 в розмірі 18 750.00 грн. Просить задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 18 750,00 грн. та судовий збір. 2 422.4 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 12 922,4 грн.

Представник позивача будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлявся через поштові повідомлення та розміщення на офіційній веб-сторінці суду оголошення, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв від нього до суду не надходило.

За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні, ухваливши заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2024 відкрито провадження у справі,призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження призначено судове засідання на 23.01.2024

23.01.2025 розгляд справи не відбувся через неявку відповідача.

29.01.2025 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст правовідносин.

Судом установлено, що 05.02.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 1930347.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Означений кредитний договір підписано електронним підписом позичальника KL8420 із зазначенням мобільного телефону.

Згідно п.п. 1.2.,1.3.,1.4. договору позики ТОВ надає клієнту фінансовий кредит в сумі 3 000 грн. строком на 30 днів, тобто до 06.03.2021 за користування кредитними коштами клієнт сплачує фіксовану проценту ставку в розмірі 2.5 % на добу або 912.5 %..

17.02.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено Договір факторингу № 02-17/02/2022, у відповідності до умов якого товариством з обмеженою «ФК «Авіра Груп» передало (відступає) ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні товариством з обмеженою відповідальністю «Авіра Груп» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Позивач покликається на те, що відповідно до розрахунку заборгованості, у відповідача наявний борг на суму 15 088,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 750,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав

Дослідивши докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

За ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Отже, між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп»» і відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту згідно умов, викладених у договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що кредитні кошти на виконання договору надані, отже, кредитодавець свої зобов`язання за договором в цій частині виконав. Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» кредитні кошти в сумі 3 000,00 грн. 05.02.2021 о 13:30:06 зараховані на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , емітованої в АТ КБ Приватбанк.

Строк кредитування закінчився, однак ОСОБА_1 має непогашену заборгованість за кредитними договором в загальному розмірі 18 750,00 грн. (тіло кредиту і відсотки за користування ним), що добровільно не сплачена.

Однак відповідно до пункту 2.1 договору про надання фінансового кредиту сторонами визначено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно із Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором, а проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом.

Суд вважає, таку позицію позивача хибною та такою, що не відповідає закону стосовно нарахування відсотків в сумі 15 750.00 грн. за договором про надання фінансового кредиту з наступних підстав.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, за умовами договору про договору про надання споживчого кредиту № 19936 від 05.02.2021 сторони погодили строк його дії до 06.03.2021 року, тому, починаючи із зазначеної дати, кредитна установа не мала права нараховувати проценти за користування кредитом.

Згідно Додатку №1 до Договору, розрахунок процентів за договором за визначеною ставкою сторонами в укладеному ними договорі становив 2.5 % в день від отриманої суми кредиту, тому розмір процентів за договором має становити 2 250 грн. (75 грн. в день х 30 днів = 2 250 грн.).

Тому підлягає стягненню з відповідача за цим кредитом в сумі 5 250.00 грн., з них 3 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 2 250,00 гривень процентів за користування кредитом.

Розрахований позивачем розмір відсотків за договором суперечить закону.

Аналіз розрахунку заборгованості за відсотками про щоденні нарахування та погашення за цим кредитним договором свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору.

Разом із тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України»(п.п 81-85, 91).

Відповідно до частини 7 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на час укладення договору), зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Тобто, право кредитодавця нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 06.03.2021 року, а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. За таких обставин суд дійшов висновку, що із відповідача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитного договору розмір процентів 2 250,00 грн. (в межах строку кредитування 30 днів), тіла кредиту 3 000,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Норми права застосовані судом і мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до умов договору, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

На підставі договору факторингу, копія котрого наявна у справі, банк передав своє право вимоги до відповідача позивачеві.

Відомостей про добровільну сплату боргу новому кредиту справа не містить. Будь-яких спростувань доказів, що подані позивачем суду на обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, відповідачем суду не надано.

З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення в розмірі 5 250,00 грн. Саме таке право вимог у зазначених розмірах перейшло і до його правонаступника, з цих підстав позов підлягає частковому задоволенню.

5. Судові витрати

Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн., сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду і відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України їх необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 678.2 грн. ( 5 250,00 грн. х 2422,4 грн. : 18 750.00 грн. = 678.2 грн.)

Вирішуючи питання про судові витрати, понесені позивачем на правничу допомогу суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Змістом частини 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № б/н від 18 липня 2019 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10 від 12 грудня 2023 р., звіт про надання правничої допомоги зі змістом витраченого часу в кількості 5 год. та розміром гонорару адвоката за надану правову допомогу у розмірі 12 922,4 грн.

На надання такої допомоги адвокатом витрачено 5 годин (вартість однієї години 2 000 грн.): з них 1 год на зустріч та консультацію щодо перспектив судового врегулювання кредитної заборгованості, складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів, додатків до позовної заяви, моніторинг аналіз судової практики) (2,5 години) 5 000,00 грн., судові витрати судового збору 2 422,4 грн., інші клопотання , заяви до суду 1.5 години 3 000,00 грн., канцелярські витрати 500 грн., а всього 12 922,4 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04).

Як вбачається зі змісту наданих послуг адвоката ввійшли сплата судового збору, канцелярські витрати на виготовлення копій документів, інші клопотання подані до суду.

Проте, слід зауважити, що канцелярські витрати до витрат на правничу допомогу, сплата судового збору взагалі не входят до правничої допомоги.

Суд знаходить, що надані витрати, крім тих, що не вважаються витратами, понесеними на правову є не співмірними зі складністю справи, часом витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки розгляду справи у суді, шаблонний характер складання таких позовних заяв та безпосередній розгляд справи), критерію реальності таких витрат та пропорційності до задоволеного позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 1500 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ч. 1, 8 ст. 259, ст. ст. 263 266, ч. 1, 2 ст. 273, ст. 279, ч. 1 ст. 352, ст. 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 530 ЦК України, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» 5 250,00 грн. заборгованості за кредитним договором №19936 від 05.02.2021, витрат на правничу допомогу в сумі 1 500 грн. та 678.2 грн. судового збору.

У задоволені решти вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення його тексту до Хмельницького апеляційного суду .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення Хмельницькому апеляційному суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», вул. Кирилівська, буд.82, оф.7, м. Київ, 04080, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя: