У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 542/795/24

провадження № 2-п/542/2/25

28 січня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі судді Кашуби М.І., розглянувши заяву адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 липня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено; стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133 А, ) заборгованість за кредитним договором № 06.05.2023-100000025 від 06.05.2023 у розмірі 23 320,00 грн (двадцять три тисячі триста двадцять грн 00 коп); стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн сорок коп).

13.01.2025 адвокат Зачепіло З.Я., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд вказаного заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області.

В обґрунтування поданої заяви посилалась на те, що судом не були у повному обсязі встановлені всі обставини справи. Вказала, що позивач не надав належного розрахунку заборгованості, який би узгоджувався із матеріалами справи та умовами кредитного договору. В свою чергу, надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків та не є правовою підставою для стягнення відповідних сум. Зазначила, що сам кредитний договір є таким, що порушує права відповідача як споживача та підлягає визнанню недійсним в частині нарахування процентів за користування кредитом. Також посилалась на те, що матеріали справи не містять документів та доказів, що підтверджують факт звернення позикодавця до відповідача про дострокове погашення суми заборгованості за кредитом.

Щодо строків звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення представник відповідача посилалась на те, що заочне рішення у вказаній цивільній справі та позовна заява з додатками була отримана 13.12.2024, тому вважає, що строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення не пропущений. Також зазначила й про те, що відповідач не отримував від суду жодних листів, судових повісток, копій позовної заяви з доданими матеріалами та не знав про сам факт наявності справи та судових засідань.

Дослідивши матеріали справи та заяву про перегляд заочного рішення суд дійшов висновку про залишення її без розгляду з таких підстав.

Так, судом встановлено, що заява про перегляд заочного рішення була здана на пошту 13.01.2025 та надійшла до суду 20.01.2025.

Відповідно до частин 1- 4 статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

В свою чергу, частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Отже, інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

З наведеного слідує, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення.

Саме такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі №756/11081/20 (провадження №14-25цс24).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області було ухвалено 15 липня 2024 року.

При цьому, відповідач був обізнаний про дати та час призначених судом судових засідань у справі 06.06.2024 та 15.07.2024, про що свідчать відомості щодо отримання ним особисто судових відправлень, надісланих за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання відповідача (а.с. 46, 48-49).

Наведене вище повністю спростовує доводи представника відповідача щодо необізнаності відповідача ОСОБА_1 про перебування справи на розгляді у суді та про призначені дати судових засідань у справі.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання 24.07.2024 особисто отримав копію заочного рішення Новосанжарського районного суду м. Полтави від 15.07.2024 у справі № 542/795/24 (а.с. 55).

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Таким чином, оскільки повне заочне рішення суду не було вручене ОСОБА_1 у день його проголошення, відтак, він міг подати заяву про його перегляд разом з клопотанням про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 284 ЦПК України, протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, тобто до 13 серпня 2024 року включно.

Проте, представник відповідача - адвокат Зачепіло З.Я. із заявою про перегляд заочного рішення звернулася лише 13 січня 2025 року, тобто поза межами строку, визначеного ст. 284 ЦПК України. При цьому, клопотання про поновлення пропущеного строку, з наведенням причин його пропуску, надано не було.

Водночас, твердження представника відповідача про те, що строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення не пропущений, оскільки рішення у справі було отримано нею 13.12.2024 є безпідставним з огляду на наступне.

За правилами ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Тобто, право на подання заяви про перегляд заочного рішення та обов`язок дотриматися строку, в межах якого така заява повинна бути подана до суду є однаковими як для відповідача, так і для його представника. В свою чергу, представник особи не може мати більший обсяг прав порівняно з особою, права та інтереси якої він представляє.

Таким чином, строк, в межах якого відповідач та його представник мали можливість реалізувати право подати до суду заяву про перегляд заочного рішення закінчився 13 серпня 2024 року.

В свою чергу, надаючи оцінку доводам представника відповідача щодо подання нею заяви про перегляд заочного рішення в межах визначеного законом строку, суд також враховує наступне.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 04.12.2024 представником відповідача - адвокатом Зачепіло З.Я. була подана заява про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії рішення у справі (а.с. 65).

На підставі вказаної заяви представнику відповідача 06.12.2024 було направлено копію заочного рішення суду від 15.07.2024 (а.с. 69), яке було отримано представником відповідача, згідно з трекінгом Укрпошти 13.12.2024 (а.с.70), що також зазначила й представник відповідача у своїй заяві про перегляд заочного рішення.

Враховуючи отримання представником відповідача копії заочного рішення 13.12.2024, вона могла подати заяву про його перегляд разом з клопотанням про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 284 ЦПК України, протягом двадцяти днів з дня вручення їй повного заочного рішення суду, тобто по 02 січня 2025 року включно.

Натомість, заява про перегляд заочного рішення представником відповідача подана лише 13 січня 2025 року, тобто з пропуском встановленого ч. 3 ст. 284 ЦПК України та визначеного в рішенні суду строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Клопотання про поновлення пропущеного строку, з наведенням причин пропуску строку, надано не було.

На підставі наведеного суд доходить висновку про те, що представник відповідача адвокат Зачепіло З.Я., звернувшись до суду із заявою про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 липня 2024 року лише 13 січня 2025 року, не дотрималась встановленого статтею 284 ЦПК України строку подання заяви про перегляд заочного рішення та не надала клопотання про поновлення пропущеного строку, з наведенням поважності причин його пропуску.

З огляду на викладене, з урахуванням положень статті 126 ЦПК України, згідно з якою право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, заяву адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст. 126, 284, 286 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 липня 2024 року - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.

Повний текст ухвали складений 28 січня 2025 року.