Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3836/24 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 278/3836/24 за позовом заявою представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Андрія Вячеславовича про розстрочку виконання рішення суду у справі №278/3836/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Андрія Вячеславовича на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2024 року, постановлену під головуванням судді Дубовік О.М. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось з даним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 313311-КС-006 від 08 лютого 2022 року в сумі 48 646,43 грн та судові витрати.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 вересня 2024 року позов задоволено повністю та вирішено питання судових витрат.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Трофімова А.В. подала до суду заяву в порядку статті 435 ЦПК України, в якій просила розстрочити виконання вказаного рішення на суму 48 646,43 грн строком на 12 місяців рівними частинами, по 4 053,87 грн щомісячно.

Заяву мотивував тим, що ОСОБА_1 з 17 березня 2024 року, як медичний працівник призвана по мобілізації. Розмір її грошового забезпечення становить приблизно 20 000,00 грн, інших доходів вона не має. Також з 2019 року вона орендує житло, вартість якого складає 8000,00 грн, іншого житла вона не має. Крім того, відповідачка щомісячно погашає борг по кредиту перед АТ «А Банк» в розмірі 3000,00 грн.

Отже постійні витрати ОСОБА_1 складають 8000,00 грн на місяць, а витрати їжу та дорогу, з урахуванням того, що її дитина навчається складають не менше 6000,00 грн на місяць, тому просили заяву задовольнити.

Ухвалою Житомирської області від 25 листопада 2024 року заяву задоволено частково, розстрочено виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 вересня 2024 року по справі №278/3836/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованості за договором № 313311-КС-006 про надання кредиту від 08 лютого 2022 року у сумі 48 646,43 грн на чотири місяці: - рівними частинами - по 12 161,61 грн щомісячно, до 30 числа кожного місяця, які підлягають зарахуванню у рахунок погашення боргу за вказаним рішенням суду, починаючи такі виплати з листопада 2024 року.

У поданій апеляційній скарзі, представник відповідачки адвокат Трофімов А.В. просить змінити ухвалу місцевого суду та надати розстрочку виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 вересня 24 року на 10 місяців по 4 864,65 грн щомісячно.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що кредитні кошти були отримані відповідачкою в період початку повномасштабного вторгнення рф, коли вона перебувала в дуже скрутному матеріальному становищі і потребувала коштів на своє утримання та своєї малолітньої дитини, так як батько дитини коштів на утримання не надавав.

Зазначає, що встановлений судом спосіб виконання рішення у вигляді розстрочки на 4 місяці по 12 161,61 грн, утричі перевищує фінансові можливості із погашення заборгованості та встановлена судом розстрочка все одно становить для відповідачки надмірний тягар.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

У судовому засіданні адвокат Трофімов А.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити і надав пояснення, які відповідають доводам скарги. Також представник зазначив, що після постановлення оскаржуваної ухвали вже пройшло більше трьох місяців, тому просив розстрочити виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 вересня 24 року на 9 місяців.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального а бо спрощеного), окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України).

Частково задовольняючи заяву про розстрочення виконання судового рішення, суд першої інстанції врахував матеріальне становище заявниці і дійшов висновку, що вона дійсно немає можливості одноразово сплатити всю суму заборгованості.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (частини п`ята та сьома статті 435 ЦПК України).

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що розстрочення виконання рішення є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють таке виконання боржником. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми заборгованості, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу рішення має бути виконано повністю.

Підставою для розстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності вжиття такого заходу. Наявність підстав для розстрочення має бути доведена боржником. Встановлення графіку виконання судового рішення шляхом його розстрочення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинно базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Згідно роз`яснень, наведених в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003року № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Верховним Судом в постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 2-101/99 викладено висновок про те, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до статті 373 ЦПК та статті 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Оцінюючи доводи заяви про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19 та від 03 вересня 2020 року у справі № 905/30/16.

Як вбачається зі змісту заяви та доводів апеляційної скарги, в обґрунтування наявності підстав для розстрочення виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 вересня 2024 року представник заявника адвокат Трофімов А.В. посилається на скрутне матеріальне становище боржника.

Разом з тим, суд першої інстанції враховуючи розмір заборгованості та щомісячний дохід заявниці, відсутність надзвичайних обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо), дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви представника відповідачки, шляхом розстрочення виконання судового рішення зі сплатою по 12161,61 грн щомісячно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону дають підстави для висновку, що суд першої інстанції правильно правомірно та обгрунтовано постановив ухвалу про розстрочення виконання рішення строком на чотири місяці, а тому апеляційну скаргу у відповідності до положень статті 375 ЦПК України слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Андрія Вячеславовича залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 30 січня 2025 року.