Провадження № 2-др/161/8/25
У Х В А Л А

іменем України

31 січня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Луцьку заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лавренчука О.В. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.01.2025 року в цивільній справі № 161/18213/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя було задоволено частково та вирішено: визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за кожним зі сторін право власності на 1/2 частину даного майна в порядку поділу майна подружжя. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 , які стосувалися стягнення витрат на правничу допомогу, відмовлено. Понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору в сумі 5319 грн. 81 коп. їй компенсовано за рахунок держави (Том 2, а.с. 30-33).

24.01.2025 року представником позивачки було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій адвокат Лавренчук О.В. просить вирішити питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь своєї довірительки витрати на правничу допомогу в сумі 20000 грн. (Том 2, а.с. 37-38).

28.01.2025 року від представника відповідача адвоката Носкова О.М. до суду надійшли заперечення на вищевказану заяву, в яких останній зазначив, що стороною позивача до закінчення судових дебатів у справі не зроблено заяви про подання доказів для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення даного рішення суду, а тому й правові підстави для ухвалення додаткового рішення у справі відсутні (Том 2, а.с. 62-63).

Представник позивача до початку судового засідання подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від будь-кого з них до суду не надходили.

Частиною ч. 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Зі змісту вищевказаної норми цивільно-процесуального законодавства слідує, що суд може ухвалити додаткове рішення у справі виключно у тому випадку, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, або ж коли судом не вирішено питання про судові витрати.

Однак, як слідує зі змісту рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.01.2025 року в цивільній справі № 161/18213/23, суд, за наслідками оцінки поданих стороною позивача доказів на підтвердження понесених судових витрат, прийшов до висновку, що будь-які правові підстави для їх компенсації за рахунок відповідача відсутні.

Дана обставина стала підставою для часткового задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1 .

Крім того, у вищевказаному судовому рішенні судом було констатовано, що стороною позивача до закінчення судових дебатів у справі не зроблено заяви про подання доказів для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення даного рішення суду.

З огляду на наведене, судом, за наслідками розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, який був предметом цивільної справи № 161/18213/23, було вирішено усі заявлені вимоги позивача, у тому числі й ті, які стосувалися витрат на правничу допомогу, в зв`язку з чим у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

На підставі ст.ст. 10, 12, 13, 141, 246-247, 259, 263-265, 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лавренчука О.В. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 31 січня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська