Провадження № 22-ц/801/155/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 рокуСправа № 127/23105/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С. К., Голоти Л. О.,

з участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вінницька міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Воронцової Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Федчишена С. А. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позов мотивовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить 19/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами номер АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді КН «ВМБТІ» № 4350 від 03 липня 2017 року до складу 19/100 часток в будинку літ. «А» входять такі приміщення: тамбур 1-1, кухня 1-2, кімнати 1-3, 1-4, загальною площею 41,7 кв.м, в тому числі житловою 28,0 кв.м, сарай літ. «Б», погріб літ. «п/Б». При цьому повідомляється, що 21 листопада 2012 року за заявами співвласників будинковолодіння, був проведений перерахунок часток, у відповідності до якого ОСОБА_4 , матері позивача і спадкодавиці, колишній співвласниці будинковолодіння, належало 19/100 часток вказаного будинковолодіння. Розмір частки відповідачки після перерахунку у довідці не зазначений.

Право власності ОСОБА_1 на вказану частину будинковолодіння зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 06 листопада 2017 року.

Інша частина будинковолодіння належить на праві власності відповідачу ОСОБА_5 .

У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленому станом на 06 вересня 2017 року зазначено, що ОСОБА_6 належить 3/25 частки цього будинковолодіння.

КП «ВМБТІ» своєю відповіддю № 9782 від 01 грудня 2021 року на адвокатський запит відмовило у наданні інформації щодо розміру частки ОСОБА_6 у праві власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , посилаючись на конфіденційність запитуваної інформації.

Фактично будинок, який перебуває у власності сторін, складається з двох відокремлених квартир, що мають самостійний вхід і систему комунікацій.

Із технічного паспорта на будинковолодіння АДРЕСА_1 вбачається, що воно розташоване на земельній ділянці площею 708 кв.м відповідно до рішення виконкому № 424 від 29 червня 1977 року та № 243 від 18 квітня 1983 року.

Із відповіді Державного архіву Вінницької області за № 07-40//8 від 06 вересня 2021 року слідує, що виконавчим комітетом Вінницької міської ради було прийняте рішення № 424 «Про наслідки обміру земель будівельних кварталів м. Вінниці», але датоване воно 29 червня 1970 року, а не 29 червня 1977 року як зазначено у техпаспорті. Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради під № 423 від 18 квітня 1983 року в архіві немає.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 424 «Про наслідки обміру земель по будівельному кварталу № 458 у м. Вінниці» від 29 червня 1970 року, за землекористувачем за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано земельну ділянку площею 600 кв.м, а 32 кв.м залишено у тимчасове користування.

На даний час фактично використовується 708 кв.м. Кадастровий номер вказаній ділянці не присвоювався.

Рішення органу місцевого самоврядування щодо зміни адреси « АДРЕСА_2 » на « АДРЕСА_1 » відсутнє. Проте, згідно відповіді КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» за № 7523 від 26 жовтня 21 року в інвентарній справі № 14011 на нерухоме майно, по АДРЕСА_1 присутня інформація щодо присвоєння або зміни адреси - АДРЕСА_2 ; - АДРЕСА_1 , що фактично є однією і тією ж адресою.

Сторони спільно користуються закріпленою за будинком земельною ділянкою. На даний час ОСОБА_1 хоче приватизувати належну йому частку земельної ділянки, проте передумовою цього є встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою.

Угода про порядок користування земельною ділянкою співвласниками будинковолодіння ніколи не укладалась.

З огляду на викладене ОСОБА_1 у заявленому позові просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване будинковолодіння АДРЕСА_1 , виходячи з фактичного розміру земельної ділянки (площею 0,0708 га), виділивши позивачу у користування частину спільної земельної ділянки пропорційно його частці у праві власності на будинковолодіння.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 просив встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0759 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у користування частини спільної земельної ділянки за варіантом 3 (додаток 5) висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № ОС-466 від 11 вересня 2024 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що позивачем не було надано доказів звернення у порядку, передбаченому ЗК України, ЗУ «Про землеустрій», до органу місцевого самоврядування (інших компетентних органів і установ) з метою складання необхідної технічної документації, встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачі земельної ділянки у власність або у користування позивачу.

Окрім того, позивачем не було надано правовстановлюючих документів, якими підтверджується право користування співвласниками будинку АДРЕСА_1 земельною ділянкою площею 0,0759 га, а до повноважень суду при вирішенні земельних спорів не належить закріплювати земельну ділянку за користувачами шляхом встановлення порядку користування нею між співвласниками будинковолодіння в розмірах, більших, ніж це зазначено в рішенні виконкому №424 від 29 червня 1970 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Воронцова О. В. в інтересах позивача подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 22 листопада 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Медвецький С. К., Голота Л. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 12 грудня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи було відмовлено, справу призначено до розгляду на 16 січня 2025 року на 10 год. 00 хв. та в подальшому у справі оголошено перерву до 22.01.2025 року о 13 год. 30 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів позовної заяви.

Згідно даних інвентаризаційної справи №14011 загальна площа земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 станом на 06 вересня 2017 року становила 708 кв.м (аркуш інв. справи 170). В ході проведення експертизи було виявлено, що в матеріалах інвентаризаційної справи №14011 на аркуші справи 31 наявне рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 18 квітня 1983 року, відповідно до якого за домоволодінням АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_7 , гр. ОСОБА_4 ) додатково до земельної ділянки площею 600 кв.м, закріпленої рішенням Вінницького міськвиконкому № 424 від 29 червня 1970 року, було закріплено у тимчасове користування без права забудови земельну ділянку площею 242 кв.м з земельної ділянки, якою вони користуються. Таким чином, загальна площа земельної ділянки, закріпленої за домоволодінням АДРЕСА_1 , становила 842 кв.м (600 кв.м + 242 кв.м).

За результатами проведення в рамках експертного дослідження топографо-геодезичних робіт по визначенню координат крайніх поворотних точок меж земельної ділянки, площа земельної ділянки становить 0,0759 га.

Таким чином, площа земельної ділянки, якою сторони, як співвласники домоволодіння АДРЕСА_1 фактично користуються (759 кв.м), є меншою від площі земельної ділянки, закріпленої рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 29 червня 1977 року (600 кв.м) та Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 18 квітня 1983 року (242 кв.м).

Судовий експерт надав варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою: щодо земельної ділянки площею 759 кв.м (по фактичному користуванню, варіанти 1-3 (додатки 3-5), земельної ділянки площею 600 кв.м (варіанти 1-4 додатки 6-9), земельної ділянки площею 632 кв.м (варіанти 1-4, додатки 10-13).

З огляду на отримання нових розмірів земельної ділянки по фактичному користуванню (759 кв.м) позивачем після проведення судової земельно-технічної експертизи № ОC-466 від 11 вересня 2024 року було обрано варіант 3 (додаток 5), площа якої на графічному зображенні зеленим кольором.

Такий варіант є для позивача найдоцільнішим, так як в тій частині вказаної земельної ділянки, яка знаходиться поза межами земельної ділянки площею 600 кв.м, розташовані господарські будівлі і споруди, зокрема погріб П/б, який він отримав у спадок згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06 листопада 2017 року. Вказана споруда не є самочинним будівництвом, була побудована на законних підставах, тому і її розміщення на цій частині земельної ділянки є законним. Цей факт також свідчить про правомірність користування земельною ділянкою в розмірі, що перевищує 600 кв.м

Також судом не було враховано, що встановлюючи порядок користування земельною ділянкою, суд лише визначає умови, на яких співвласники її використовуватимуть з метою забезпечення ефективної реалізації ними своїх прав щодо користування майном. Будь-яких питань, пов`язаних з розпорядженням земельною ділянкою чи правом власності на неї , суд у такій справі не вирішує.

Крім того, суд першої інстанції з метою досягнення покладеного на нього обов`язку виконання завдань цивільного судочинства та вирішення існуючого між сторонами спору, міг обрати такий варіант встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, який на його переконання, є доцільним і таким, що не порушує права сторін, адже експерт запропонував на розгляд суду 9 варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник Вінницької міської ради просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Також у заяві зазначено, що за землекористувачами по АДРЕСА_3 зареєстровано 600 кв.м, а в тимчасове користування залишено 32 кв.м, які в подальшому належить вилучити у міськфонд (рішення ВК ВМР № 424 від 19 червня 1970 року).

Судом було встановлено, що відповідно до інформації, наданої Державним архівом Вінницької області ВОДА, рішення № 423 від 18 квітня 1983 року в архівній установі відсутнє. Разом з тим, в тимчасове користування земельна ділянка за вказаним вище будинковолодінням закріплювалась на підставі рішення № 243. Отже, формуючи адвокатський запит до архівної установи, адвокатом невірно вказано номер рішення.

Разом з тим, відповідно до ЗУ УРСР 1922 року індивідуальне землекористування (безстрокове чи на встановлений строк) не передбачалось, у зв`язку з чим проводились обміри земель будівельних кварталів, де обліковувались землі міста та їх користувачі, а також умови такого користування. Крім того, відповідно до ст. 15 ЗК УРСР 1970 року встановлено, що тимчасове користування землею може бути короткостроковим до трьох років і довгостроковим від трьох до десяти років.

Враховуючи зазначене, порядок користування може бути встановлено лише на земельну ділянку, що відводилась під вказане будинковолодіння в постійне користування, тому суд першої інстанції вірно оцінив всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави, а також зазначила, що для позивача є важливим вирішення питання щодо порядку користування земельною ділянкою, тому сторона позивача погоджується на будь-який із варіантів, запропонованих експертом.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки не повідомила, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому подано заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Фактичні обставини, встановлені судом

Рішенням № 424 виконкому ВМР депутатів трудящих від 29 червня 1970 року «Про наслідки обміру земель будівельних кварталів м. Вінниці» затверджено представлений ВМБТІ матеріал по обміру земельних будівельних кварталів АДРЕСА_4 , 455, 456, 457, 458, згідно додатків № 1, 2, 3, 4, 5. Виявлені лишки по кварталах 454-458 в кількості 214797 кв.м., залишити у тимчасове користування за землекористувачами вказаних кварталів, у тому числі за будинковолодінням АДРЕСА_3 600 кв.м., у тимчасовому користування 32 кв.м (а. с. 21-24).

Листом КП «ВМБТІ» № 7523 від 26 жовтня 2021 року повідомило, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 14011 на нерухоме майно по АДРЕСА_1 присутня інформація без підтвердження прийняття рішень щодо присвоєння або зміни адреси: АДРЕСА_3 . Згідно додатку № 3/136 до рішення виконкому ВМР народних депутатів від 04.06.1987р. № 200 існуючому будинковолодінню за АДРЕСА_1 присвоєно № 25 (а. с. 17).

ОСОБА_1 є власником 19/100 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, номер АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 листопада 2017 року після смерті матері ОСОБА_4 та витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 15, 16).

Згідно листа КП «ВМБТІ» № 4350 від 03 липня 2017 року вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 14011 на будинок АДРЕСА_1 станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 22 /25 частки на підставі народного суду Староміського району м. Вінниці від 24 червня 1981 року, свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою від 10 квітня 1987 року № 1-551 та договору дарування посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою від 28 липня 1987 року № 1-1514. За заявами співвласників зазначеного будинковолодіння 21 листопада 2012 року був проведений перерахунок часток у відповідності до якого ОСОБА_4 належить 19/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, до складу якої входить в будинку літ. «А»: тамбур 1-1, кухня 1-2, кімнати 1-3, 1-4, загальною площею 41,7 кв.м., в тому числі житловою 28,0 кв.м., сарай літ. «Б», погріб літ. «п/Б». Станом на 03.07.2012 р. (дата останньої технічної інвентаризації) загальна площа житлового будинку літ. «А» складає 167,3 кв.м., в тому числі житлова 122,0 кв.м (а. с. 19).

Листом № 07-407/8 від 06 вересня 2021 року Державний архів Вінницької області ВОДА повідомило, що рішення № 423 від 18 квітня 1983 року немає.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

За змістом частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності житловий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні.

Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду.

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог покликався на те, що вони із відповідачкою є співвласниками житлового будинку із господарськими спорудами по АДРЕСА_1 із частками 19/100 та 81/100 відповідно. Позивач має намір приватизувати земельну ділянку під вказаним домоволодінням відповідно до своєї частки у власності.

Як було встановлено судом, рішенням Вінницької міської ради депутатів трудящих № 424 від 29 червня 1970 року за землекористувачами АДРЕСА_3 було зареєстровано земельну ділянку 600 кв.м та надано у тимчасове користування 32 кв.м. разом з тим у фактичному користуванні сторін знаходиться 0,0759 га.

У справі було проведено судову земельно-технічну експертизу, за результатами якої експертом 11 вересня 2024 року складено висновок №ОС-466, у якому запропоновано декілька варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою, виходячи із розміру фактичного користування земельної ділянки, так і з урахуванням розміру земельної ділянки, визначеного рішенням Вінницької міської ради депутатів трудящих № 424 від 29 червня 1970 року.

Після проведення експертизи ОСОБА_1 просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою за варіантом 3 (додаток 5), відповідно до якого загальна площа земельної ділянки, що підлягає розподілу становить 759 кв.м., із яких ОСОБА_1 виділяється в окреме користування 222 кв.м. з відхиленням від ідеальної частки у власності будинку +78,0 кв.м; ОСОБА_3 виділяється в окреме користування 537 кв.м. з відхиленням від ідеальної частки у власності будинку -78,0 кв.м (а. с. 111, 121).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було надано доказів звернення у порядку, передбаченому ЗК України, ЗУ «Про землеустрій», до органу місцевого самоврядування (інших компетентних органів і установ) з метою складання необхідної технічної документації, встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачі земельної ділянки у власність або у користування позивачу.

Окрім того, позивачем не було надано правовстановлюючих документів, якими підтверджується право користування співвласниками будинку АДРЕСА_1 земельною ділянкою площею 0,0759 га, а до повноважень суду при вирішенні земельних спорів не належить закріплювати земельну ділянку за користувачами шляхом встановлення порядку користування нею між співвласниками будинковолодіння в розмірах, більших, ніж це зазначено в рішенні виконкому №424 від 29 червня 1970 року.

Проте колегія суддів із такими висновками місцевого суду погодитися не може.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У апеляційній скарзі представник позивача зазначила, що з метою покладеного на нього обов`язку виконання завдань цивільного судочинства та вирішення існуючого між сторонами спору, міг обрати такий із запропонованих експертом варіантів встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, який на його переконання, є доцільним і таким, що не порушує права сторін.

Апеляційний суд вважає такі доводи підставними, що відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Разом з тим обґрунтованим є висновок місцевого суду про те, що до повноважень суду при вирішенні земельних спорів не належить закріплювати земельну ділянку за користувачами шляхом встановлення порядку користування нею між співвласниками будинковолодіння в розмірах, більших, ніж це зазначено в рішенні виконкому №424 від 29 червня 1970 року.

З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що найбільш прийнятним та таким, що відповідає часткам сторін у власності на будинковолодіння, а також розміру земельної ділянки, виділеної рішенням органу місцевого самоврядування, буде запропонований експертом варіант 1 (додаток 6), відповідно якого загальна площа земельної ділянки, що підлягає розподілу становить 600 кв.м., із яких ОСОБА_1 виділяється в окреме користування 138 кв.м. з відхиленням від ідеальної частки у власності будинку +36,5 кв.м; ОСОБА_3 виділяється в окреме користування 437 кв.м. з відхиленням від ідеальної частки у власності будинку -36,5 кв.м (а. с. 112, 122).

На переконання апеляційного суду саме такий варіант забезпечить сторонам безперешкодне користування земельною ділянкою, вирішення спору у визначений судом спосіб не призведе до необхідності докладати зусиль для врегулювання спору повторно, натомість відбудеться справедливий розгляд справи і ефективний захист порушених прав, а отже мета правосуддя буде досягнута.

Разом з цим колегія суддів зауважує, що сторони не позбавлені права у встановленому законом порядку на отримання у власність земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , у розмірі, що фактично перебуває у їх користуванні.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За клопотанням ОСОБА_1 судові витрати у судах першої та апеляційної інстанцій залишаються за ним.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Воронцової Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 порядок користування земельною ділянкою площею 0,0600 га, виділеною у користування рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради депутатів трудящих № 424 від 29 червня 1970 року, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , згідно часток співвласників домоволодіння у розмірі 19/100 та 81/100, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у користування частини спільної земельної ділянки за варіантом 1 (додаток 6) висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № ОС-466 від 11 вересня 2024 року.

Висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № ОС-466 від 11 вересня 2024 року вважати невід`ємною частиною цієї постанови.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 зв`язку з розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повна постанова складена 27 січня 2025 року.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Л. О. Голота

С. К. Медвецький