1Справа № 335/8856/24 2/335/211/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою судді від 13.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району, витребувано від органу опіки та піклування висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою суду від 02.12.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити.

Відповідач та його представник заперечували проти позову.

В судове засідання представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд доходить наступних висновків.

Главою 4 підрозділу 1 розділу 2 Цивільного Кодексу України передбачено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, є малолітньою особою (ст. 31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст. 32 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця

Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що у разі, якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Отже, положення статті 161 СК України щодо вирішення спору про визначення місця проживання дитини стосуються лише малолітніх дітей, тобто тих, які не досягли чотирнадцятирічного віку.

Частиною 3 ст. 160 СК України визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 , місце проживання якої позивач просить визначити разом з нею, ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилося 14 років.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у цивільній справі № 522/12901/17 зазначено про те, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» належить тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Тому суд дійшов висновку, що заявлені у позові вимоги про визначення місця проживання дітей, які досягли 14 років, не підлягають судовому розгляду.

З огляду на викладене, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає закриттю, оскільки такий спір не підлягає судовому розгляду.

Керуючись ст.ст. 13, 133, 185, 255 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити, що, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 27 січня 2025 року.

Суддя А.В. Стеценко