Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/62/25
Номер проведження 2-н/508/2/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

29 січня 2025 року селище Миколаївка

Суддя Миколаївського районного суду Одеської області Корсаненкова О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

установила:

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суддею встановлено наступне:

Згідно з п. 4 ч.1ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч.2 ст.161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті (ст. 161 ЦПК України) в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Разом з цим, в заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі частини заробітку (доходу) на місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, тобто таку, що в повній мірі не відповідає ані п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, ані п.5 ч.1 ст.161 ЦПК України.

Пунктом 3 частини 1 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Крім того, згідно із вимогами ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання / перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором. Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа. Положення ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності. Отже, в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. Використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Такий висновок про застосування норм права, забезпечуючи єдність судової практики, зробила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі про скасування наказу та поновлення на роботі (постанова від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21 (провадження № 61-5805сво23)).

Як вбачається із відповіді Ананьївської міської ради № 04-32/246 від 24.01.2025 року, боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно із відповіддю Старомаяківської сільської ради Березівського району Одеської області № 94/14 від 28.01.2025 року, стягувач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

За встановлених обставин, в порядку ч.1 ст.27 або ч.1 ст.28 ЦПК України, заявник може звернутися із відповідною вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей як до Березівського районного суду Одеської області, так і до Ананьївського районного суду Одеської області.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

У випадку пред`явлення вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей в порядку, передбаченому п.4 або п.5 ч.1 ст.161 ЦПК України, тобто шляхом подання до суду заяви про видачу судового наказу, останній може бути виданий, але за умови дотримання встановлених ст.ст.162, 163, 164 ЦПК України правил підсудності, вимог щодо оформлення заяви, а також відсутності підстав для відмови у його видачі, передбачених статтею 165 ЦПК України.

За встановлених обставин, суддя дійшла висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав, визначених п.3 та п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Керуючись ст.165 ЦПК України, суддя

постановила:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що вона має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області.

Суддя Олена КОРСАНЕНКОВА