ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2333/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.,

за участі: секретаря судового засідання Давидюк В.О.

представника позивача Мустіпан О.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому засіданні, в приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а клопотання відповідача про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2024 року адвокат Мустіпан О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/21167/24 між суддями від 28 жовтня 2024 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповалової К.В. Фактично справу було передано судді 29 жовтня 2024 року.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

08 листопада 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків та позовна заява в новій редакції.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 30 серпня 2021 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у позику позичальнику грошові кошти у розмірі 3 816 303,00 грн, що відповідає еквіваленту 140 823,00 доларів США (за курсом 27,10 грн за 1 долар США), а позичальник зобов`язався повернути кошти у строки та на умовах передбачених договором. Згідно умов договору, остаточний розрахунок за договором має бути здійснений не пізніше 30 вересня 2022 року. 30 листопада 2021 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до договору позики, згідно якого сторони домовились, що остаточних розрахунок за договором має бути здійснено не пізніше 30 березня 2022 року. 30 листопада 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, яким забезпечується зобов`язання, що виникло у іпотекодавця ОСОБА_3 на підставі вищезгаданого договору позики укладеного з іпотекодержателем ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_3 передав в іпотеку ОСОБА_2 нерухоме майно - машиномісце № НОМЕР_1 у підземному паркінгу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 08 жовтня 2024 року було звернуто стягнення на майно в порядку положеньЗУ "Про іпотеку" Однак згідно звіту про оцінку майна вартість машиномісця, на яке було звернуто стягнення склала 453 419, 00 грн, що еквівалентно 11 000,00 доларів США. Умовами договору було передбачено, що загальна сума, яка підлягає поверненню буде відповідати гривневому еквіваленту 140 823,00 доларів США. Станом на день подачі позову до суду ОСОБА_3 кошти позивачу не повернув. Таким чином, сума, що підлягає поверненню становить 5 844 154,50 грн. Оскільки на машиномісце, яке було передано в іпотеку, було звернуто стягнення розмірі 453 419,00 грн, стягненню підлягає залишок боргу у розмірі 5 390 735,50 грн, які позивач просить стягнути із відповідача на свою користь у судовому порядку.

Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 03 грудня 2024 року о 11:30 год.

Підготовче засідання призначене на 03 грудня 2025 року було відкладено за клопотанням представника відповідача на 23 січня 2025 року на 14:30 год.

14 січня 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник зазначив, що заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вказав, що позивачем вже було здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки - машиномісце, вартість якого за домовленістю сторін, згідно пункту 2.1 договору іпотеки, складала 3 816303,00 грн, що співпадало із розміром позикових коштів, чим фактично задоволено вимоги у позасудовому порядку.

У підготовче засідання призначене на 23 січня 2025 року з`явилася представник позивача та представник відповідача. Представником відповідача було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі з підстав того, що відповідач є військовослужбовцем та наразі проходить службу у у складі Збройних Сил України, а відтак у відповідності до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, провадження у справі підлягає зупиненню.

Представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що представником відповідача не надано суду належних доказів щодо того, що відповідач перебуває у зоні бойових дій або ж безпосередньо залучений до виконання завдань у зоні бойових дій, наголосила, що клопотання про зупинення провадження у справі є необгрунтованим.

Вивчивши обгрунтування клопотання та долучені до нього докази, заслухавши думку представників сторін, суд дійшов такого висновку.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє і на теперішній час.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

З долучених до клопотання про зупинення провадження у справі документів вбачається, що ОСОБА_3 25 лютого 2022 року був призваний на військову службу згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та розпорядження командувача Національної гвардії України від 24.02.2022 № 27/9/1/3/М-282т-Е. Станом на сьогодні останній є військовслужбовцем, що вбачається з військово-облікового документу з системи Резерв +. На підставі Наказу Міністра Оборони України від 28.03.2023 № 333 старшого лейтенанта ОСОБА_3 призначено командиром 27 Навчально-бойового загону НОМЕР_2 Навчального центру. На підставі наказу Командувача Десантно-штурмових військ ЗСУ № 119 від 11.05.2023 капітана ОСОБА_3 , командира НОМЕР_3 навчально-бойового загону призначено командиром НОМЕР_4 окремого штурмового полку. На підставі Наказу Головнокомандувача ЗСУ № 1450 від 01.07.2023 майора ОСОБА_3 , командира військової частини НОМЕР_5 призначено заступником командира військової частини НОМЕР_5 . На підставі рапорту від 03 липня 2023 року майор ОСОБА_3 справи та посаду командира ВЧ НОМЕР_5 здав. На підставі наказу Головнокомандувача ЗСУ № 1479 від 05.07.2023 пункт 1 наказу Головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) від 01.07.2023 № 1450 скасовано наказ про призначення майора ОСОБА_3 заступником командира військової частини НОМЕР_5 . Даним наказом командира військової частини НОМЕР_5 майора ОСОБА_3 звільнено із займаної посади і зараховано у розпорядження Головнокомандувача ЗСУ з 05 липня 2023 року. На час перебування у розпорядженні Головнокомандувача ЗСУ зараховується на всі види забезпечення та у списики Генерального штабу ЗСУ і виконує обов`язки військової служби в межах, визначених начальником Генерального Штабу ЗСУ

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до позиції викладеної у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду № 484/40/21 від 19 грудня 2024 року вбачається наступне.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розгляду справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Згідно з пунктом 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення № 1153/2008 дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22), від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 (провадження № 61-7918св22).

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався і не скасовано до теперішнього часу.

За приписами пункту другого зазначеного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України може бути застосована судами під час вирішення питання про зупинення провадження у справі у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2024 року у справі № 852/2а-2/24 (адміністративне провадження № А/990/5/24).

Суд зауважує, що конструкція норми пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок зупинити провадження у справі за цією підставою, при цьому, незалежно від наявності у сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), ціни позову, виду вимог, що розглядаються у провадженні, чи будь-яких інших чинників.

Отже, враховуючи встановлені обставини, які підтверджені відповідними доказами, з огляду на імперативні приписи ЦПК України, суд ухвалив зупинити провадження у справі на строк, визначений статтею 253 ЦПК України.

Керуючись статтями 25, 55 ЦК України, статтями251, 253, 255, 258, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

провадження у справі № 753/21167/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики- зупинити до припинення перебування відповідача ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шаповалова К.В.