У Х В А Л А

27 січня 2025 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Якимець О.І., розглянувши матеріали заяви представника позивача, поданої на виконання Ухвали Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба в справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Тимчука Олександра Вікторовича звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у спілкуванні з їхнім неповнолітнім сином, визначити способи участі у спілкуванні та вихованні дитини, надати дозвіл на виїзди неповнолітнього сина за кордон до ФРН у супроводі батька або бабусі дитини без дозволу та супроводу матері дитини до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, дозволити позивачу без згоди матері дитини оформлювати документи для тимчасового виїзду дитини за межі України до ФРН.

Ухвалою суду у справі №758/15304/24 позовну заяву було залишено без руху.

23 січня 2025 року представник позивача подав до суду заяву про виконання ухвали суду, до якої було долучено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні (далі за текстом - позовна заява в редакції від 23 січня 2025 року).

Вивчивши заяву про виконання вимог ухвали суду та позовну заяву в редакції від 23 січня 2025 року, вважаю, що недоліки первісної позовної заяви позивачем було частково усунуто.

Разом з тим, приходжу до висновку, що позовну заяву в редакції від 23 січня 2025 року необхідно залишити без руху з наступних підстав.

У відповідності до вимог п.2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

У вступних частинах первісної позовної заяви та позовної заяви в редакції від 23 січня 2025 року зазначено таку адресу позивача: АДРЕСА_1 , проте, у тексті позовної заяви від 23 січня 2025 зазначається, що позивач знаходиться в Німеччині.

Відповідно до п.п.4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п.п.4, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви в редакції від 23.01.2025 року, позивач просить надати йому дозвіл на виїзди його сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон до ФРН та інші країни у супроводі позивача, без дозволу та супроводу відповідача до досягнення дитиною повноліття з метою відпочинку кожного року в період з 15 липня по 01 серпня, з туристичною метою з 02 січня по 15 січня кожного року.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі за текстом - Правила) із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до п.п. 1 п. 4 Правил, виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. В умовах воєнного стану виїзд за кордон дитини, що не досягла 16-ти річного віку, дозволяється без нотаріально посвідченої згоди іншого з батьків (усиновлювачів).

Тимчасовий виїзд дитини за кордон на підставі рішення суду передбачений законодавством та має відповідати найкращим інтересам дитини. Відповідний дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.

З аналізу положень ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», вбачається, що даною нормою передбачена можливість ухвалення судом рішення про надання дозволу на одноразовий виїзд за кордон особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

При цьому, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування, у тому числі у відповідній державі.

Дозвіл на виїзд дитини за межі України без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, надається кожного разу окремо (тобто на кожен раз), при цьому, в дозволі зазначається країна, місце перебування та строк, на який дитина буде знаходитися за кордоном.

При розгляді судами такої категорії справ, суд має визначити відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, визначити надання одноразового дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків з визначенням його початку і закінчення, а не на виїзд без визначення проміжку часу, дослідити докази необхідності виїзду дитини за кордон та обґрунтування терміну виїзду.

Так, у Постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 297/1949/21 зазначено, що дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька не передбачає можливості його видачі на майбутні, постійні поїздки, є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку з конкретно визначеним періодом перебування за кордоном. Надання судом дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька без визначення відповідного часового проміжку перебування дитини в іншій країні не свідчить про одноразовий виїзд та може призвести до порушення прав дитини, а також батьківських прав одного з батьків.

Відповідно до цілей Гаазької конвенції, суть якої полягає у тому, що один із батьків не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежений час у інше місце, зокрема, вивозити її в іншу державу або не повертати дитину до держави її постійного місця проживання.

Разом з тим, позивач як у первісній позовній заяві, так і у позовній заяві в редакції від 23 січня 2025 року просив надати дозвіл на регулярні виїзди дитини за кордон на період до досягнення дитиною повноліття, крім того, не зазначив конкретної адреси місця перебування дитини за межами України, не надав доказів на підтвердження повернення дитини на територію України, не надав доказів щодо умов проживання дитини за межами України. Окрім того, позивачем не зазначено доказів на підтвердження того, що він звертався до відповідача з пропозицією надати дозвіл на виїзд сина до ФРН, а остання у добровільному порядку не надає відповідного дозволу, а також відсутні докази про те чи взагалі відповідач обізнана про намір батька виїхати за межі України разом із дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що для усунення недоліків позовної заяви йому необхідно зазначити в позовній заяві своє фактичне місце проживання чи перебування, а також уточнити позовні вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України з огляду на обраний ним спосіб захисту.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175 і 177 цього кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин суд вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу для усунення зазначених недоліків строк п`ять днів, починаючи з дня вручення даної ухвали.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 260, 261 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба в справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації - залишити без руху.

Надати позивачу строк протягом п`яти днів з вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява буде вважатись не поданою та повернута позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О. І. Якимець