Провадження № 22-ц/4808/201/25
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення суми боргу, за апеляційною скаргою представника Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Іваніва Олега Вікторовича на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2024 року під головуванням судді Кіндратишин Л.Р. у м. Івано-Франківськ,

в с т а н о в и в:

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення неодержаних за життя спадкодавцем ОСОБА_2 пенсійних виплат в розмірі 46 058, 54 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , який був пенсіонером, отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та перебував на обліку у відповідача. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року в справі № 300/5064/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 11.11.2022 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» за №109 від 05.05.2021 про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на листопад 2019 року, встановленого за прирівняною посадою поліцейського та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. Відповідач вказані рішення суду виконав частково, а саме здійснив перерахунок пенсії, однак не виплатив різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, розмір якої становить 46 058,54 грн., яку в свою чергу покійний ОСОБА_2 недоодержав за життя. У зв`язку з тим, що позивачка є спадкоємцем першої черги та членом сім`ї покійного ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про виплату недоодержаної її батьком за життя пенсії. Відповідач не заперечив, що покійний недоодержав пенсію, однак повідомив позивачку, що стягувачем є покійний ОСОБА_2 та на виконання рішень суду підстав внесення змін про стягувача немає.

Рішенням від 22.11.204 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 46 058, 54 грн неодержаних за життя ОСОБА_2 пенсійних виплат та судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.

В апеляційні скарзі представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вказав на те, що при прийнятті вказаного рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначив, що заявлена до стягнення заборгованість не може вважатися недоодержаною пенсіє, оскільки виплата заборгованості донарахованої на виконання рішення суду здійснюється за рахунок додатково виділених коштів з Державного бюджету, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Зазначив, що стягувачем у справі №300/5064/24 був ОСОБА_2 , підстав для проведення виплати ОСОБА_1 пенсії на виконання рішення суду немає, оскільки виконавче провадження у справі №300/5064/24 не відкривалось, виконавчий лист не видавався.

Просив скасувати рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка вказала на те, що відповідно до свідоцтва на право на спадщину за законом, посвідченого 14.03.2024 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за реєстровим №322, після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем майна, в тому числі боргу згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 в сумі 46 058, 54 грн, є ОСОБА_1 . Зазначене свідоцтво направлялося відповідачу, але він відмовив у його виконанні, а саме провести вказану виплату в сумі 46 058, 54 грн, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Враховуючи, що вказане свідоцтво про право на спадщину за законом видане 14.03.2024 року судом недійсним не визнавалося, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Просила залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, ураховуючи таке.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції вищезазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи вимоги позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна, яке визначено в свідоцтві на право на спадщину за законом від 14.03.2024.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Спір між сторонами у даній справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця після смерті батька права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05.01.2024 у справі №295/4158/23.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 (а.с. 8).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 у справі №300/5064/22, яке набрало законної сили 29.03.2023 позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у здійснені перерахунку та виплаті ОСОБА_2 пенсії з 11.11.2022, відповідно до довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області" від 05.05.2021 №109 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 11.11.2022, відповідно до довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області" від 05.05.2021 №109 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, встановленого за прирівняною посадою поліцейського та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.09.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 14.03.2024 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за реєстровим №322 після смерті ОСОБА_2 , 1952 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкоємцем зазначеного майна, в тому числі суми боргу згідно рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022, №300/5064/22 в розмірі 46 058,54 грн., за період з 01.11.2022 по 30.04.2023, згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 04.10.2023 № 0900-0405-8/49282 є його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( а.с. 5).

Згідно листа № 4740-3496/С-02/8-0900/24 від 02.05.2024, наданого на звернення ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило заявника, що вказана заборгованість у розмірі 46 058,54 грн не може вважатися недоодержаною пенсією, оскільки виплата заборгованості донарахованої на виконання рішення суду пенсії за рахунок додатково виділених коштів з Державного бюджету, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетн6ою програмою. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ним законної сили.

Також у цьому листі відповідачем зазначено, що оскільки стягувачем у справах №300/5064/22 є ОСОБА_2 , підстав для проведення виплати заявниці пенсії на виконання рішень суду у або внесення відомостей про зміну стягувача у цій справі немає.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що в спірному випадку відповідне право позивачки на суму пенсії, що увійшла до складу спадщини, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.03.2024, видане приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області), яке в розумінні ст. 66 Закону України «Про нотаріат» є правовстановлюючим документом, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця.

У вказаному свідоцтві зазначено, що спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: коштів (донарахованої пенсії) в сумі в сумі 46 058,54 грн., за період з 01.11.2022 по 30.04.2023 за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022, №300/5064/22, що також підтверджується повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 04.10.2023 за № 0900-0405-8/49282.

Аналіз наведених норм права вказують на те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Докази оскарження вказаного свідоцтва та його недійсності в матеріалах справи відсутні, що дає підстави для висновку про його чинність.

За викладених обставин, суд першої інстанції встановивши, що позивачка має право на спадкове майно пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачки, як спадкоємиці, на отримання належного їй спадкового майна пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2020 року в справі № 428/6685/19, провадження № 61-7985св20).

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для виплати пенсії ОСОБА_4 через те, що не відбулась заміна стягувача у справі №300/5064/22, як і посилання на висновки Верховного Суду у справах №420/288/21, №420/16546/21, №420/18680/21, є безпідставними, оскільки в цій справі про стягнення суми боргу (неотриманої пенсіонером за життя пенсії, яка увійшла до складу спадщини) питання про заміну стягувача не вирішується, а тому відповідні правові позиції Верховного Суду до спірних правовідносин застосовуватись не можуть.

Посилання апелянта на відсутність підстав для проведення позивачці виплат пенсії на виконання рішення суду у справі №300/5064/22 не можуть прийматися судом до уваги, оскільки спростовується положенням ст.18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 в адміністративній справі №300/5064/22 набрало законної сили і є обов`язковим до виконання. Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Іваніва Олега Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 січня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

В.А. Девляшевський