справа № 570/6162/24
провадження № 2/570/427/2025
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ в порядку заочного розгляду спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

покликаючись на виплату потерпілій особі матеріальної шкоди внаслідок ДТП за участю відповідача, відповідальність якої застахована, представник позивача Ольга Стецюра у поданій до суду 29 листопада 2024 року позовній заяві через систему "Електронний суд" просить стягнути з відповідача як з особи, яка після вчинення ДТП вжила спиртні напої, в порядку регресу 10 168 грн. 76 коп. витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, сплачені судові витрати у розмірі 2 422 грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 300 грн. 00 коп.

У поданій до суду заяві вказаний представник позивача позов підтримує повністю.

Відповідач відзив не подала, з матеріалами справи ознайомлена в суді.

Учасники відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи,

У поданій до суду заяві вказаний представник позивача просить розглянути справу у його відсутність.

Відповідач до суду не з`явилася.

Зважаючи на те, що з"явлення сторін не визнане обов`язковим, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність в порядку заочного розгляду та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд встановив такі обставини.

05 березня 2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ЕР-203062041), згідно з яким забезпеченим транспортним засобом є Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою Рівненського районного суду від 16 лютого 2022 року у справі №570/55/22 встановлено, що 01 січня 2022 року о 00 год. 30 хв. на вул.Центральній, 47А в с.Корнин Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 , не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого допустила наїзд на припаркований автомобіль Ford д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Рівненського районного суду від 18 квітня 2022 року у справі №570/54/22 встановлено, що 01 січня 2022 року о 00 год. 30 хв. на вул.Центральній, 47А в с.Корнин Рівненського району Рівненської області, водій ОСОБА_1 , яка керувала власним автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , після дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася за її участю, до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, вживала алкоголь. За вказаних обставин водій ОСОБА_1 вказала про вживання нею алкогольних напоїв та відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

Згідно з ремонтною калькуляцією №36264 від 14 січня 2022 року вартість ремонту автомобіля Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 8 726 грн. 13 коп.

За вказаною ДТП, яка є страховим випадком, відповідно до складеного страхового акту № 36264/1 від 22 червня 2022 року позивач сплатив потерпілій особі ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 7 853 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №3211 від 23 червня 2022 року.

Позивач надіслав відповідачу регресну вимогу №36264 від 12 грудня 2023 року на суму 7 853 грн. 00 коп., що підтверджується списком групових відправлень та роздруківкою поштового відстеження, відповідно до якого відправлення повернуто за зворотньою адресою у зв`язку із закінченням встановленого термінузберігання.

Відповіді на вказану регресну вимогу позивач не отримав.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах:

1.)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2.)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3.)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1, 3 ст.636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Зза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору /ст.979 ЦК України/.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно до ч.1 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст.536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд дійшов таких висновків, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористалася правовою допомогою.

Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу, про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст.7, 8 Закону "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.25 цього Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.990 ЦК України.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним у застосуванні до спірних правовідносин у порівнянні з нормами ЦК України, яким регулюється, зокрема, порядок здійснення страхового відшкодування на території України.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вказаний Закон у ст.3 визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону). Згідно зі ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону (ст.ст.9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.п."а" п.п.38.1.1. п.38.1 ст.38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на зазначені положення закону та з урахуванням приписів ст.11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 35-37 своєї постанови від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) висловила правову позицію, за якою у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдавав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"порядку. після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Потерпілий скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав відшкодування з врахуванням вказаних положень Закону. За обставинами, викладеними у позовній заяві, позивач просив стягнути з винної у ДТП особи те страхове відшкодування, яке було виплачене ним на виконання договору страхування ЕР-203062041 від 05 березня 2021 року. Оскільки позивач виплатив страхові відшкодування потерпілому, то він отримав права кредитора.

Суд вважає, що у позивача після виплати страхових відшкодувань виникло право зворотної вимоги до винної особи, тому наявне порушене право позивача, за захистом якого він і звернувся до суду. Відповідач не надав належних доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в матеріалах справи, такими, що не відповідають дійсності.

Страхова компанія звернулась до суду з позовом до особи про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. Відповідно до обставин справи відповідач є винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкоджено автомобіль, який було застраховано відповідно до договору страхування наземного транспорту. Страхова компанія перерахувала на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування. Оскільки відповідач у позасудовому порядку фактично виплачене страхове відшкодування не компенсував, страхова компанія просила суд стягнути з нього кошти у порядку регресу в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Суд дійшов висновку про правомірність заявлених позивачем вимог.

Проте, суд звертає увагу позивача, що ним неточно визначений характер спірних правовідносин, не розмежовані поняття «регрес» та «суброгація». Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. А регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється ч.1 ст.1191 ЦК України.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене ст.993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, інфляційні втрати визначені у розмірі 383 грн. 66 коп.; пеня у розмірі 1 743 грн. 48 коп. та 3% річних у розмірі 188 грн. 62 коп.

Правовідношення, в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобов`язанням.

Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16.

Таким чином, згідно з розрахунку, доданого до позову, з яким погоджується суд, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 188 грн. 62 коп. та інфляційні втрати у сумі 383 грн. 66 коп.

В частині вимог щодо стягнення пені суд зазначає таке.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Натомість, суд не може погодитись із нарахуванням боргу з пені в сумі 1 743 грн. 48 коп. за період з 23 грудня 2023 року по 10 жовтня 2024 року включно, оскільки положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Цивільного кодексу України та умовами договору страхування, укладеного між сторонами, не передбачене право страховика нараховувати страхувальнику пеню за порушення строків виплати в порядку регресу страхової суми, оскільки за п.36.5 ст.36 Закону право на отримання пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення їй виплати страхового відшкодування з вини страховика має саме особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, а не страховик.

За вказаних обставин суд вважає вимогу позивача зі стягнення пені в розмірі 1 743 грн. 48 коп. необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 8 425 грн. 28 коп.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п.6 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено на 82,85 % (8425 грн. 28 коп. : 10 168 грн. 76 коп х 100).

В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 2 006 грн. 96 коп. (2 422,40 грн. х 82,85 %).

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то право на її закріплене положеннями ст.59 Конституції України. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абз.2 п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абз.3, 4, 5 п.п.3.1, абз.1 п.п.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України» від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Нормами законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Правничу допомогу у цій справі позивачу надавала адвокат Стецюра Ольга Вікторівна згідно з договором №36264/1 від 03 жовтня 2024 року.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг на ознайомлення та аналіз документів страхової справи затрачено 1 год, яку оцінено у 1 460 грн.; надання клієнту консультацій і роз`яснень з правових питань затрачено 0,5 год., які оцінено у 730 грн., складання позовної заяви затрачено 3 год., які оцінено у 4 380 грн., підготовка додатків, підписання та направлення всіх підготовлених документів до суду та іншим учасникам справи затрачено 0,5 год., які оцінено у 730 грн.

При вирішенні клопотання суд приходить до висновку, що обсяг наданих адвокатом послуг з правничої допомоги у цій справі не є значним, визначений розмір витрат є завищеним та таким, що не відповідає складності справи та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, надання клієнту консультацій, підготовка додатків, ознайомлення та аналіз документів страхової справи входить у підготовку позовної заяви, яку суд оцінює у 1 000 грн. за 1 год. роботи.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити частково цивільний позов Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" грошові кошти в розмірі 8 425 грн. 28 коп., з яких: 7 853 грн. 00 коп. - сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу; 383 грн. 66 коп. - інфляційні витрати; 188 грн. 62 коп. - три відсотки річних.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" судовий збір в розмірі 2 006 грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому випадку строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справ, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ", місцезнаходження: вул.Васильківська, 14 м.Київ, .

Відповідач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення виготовлене 27 січня 2025 року

Суддя: Кушнір Н.В.