137/117/25

У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

28.01.2025 с-ще Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2025 Літинського районного суду Вінницької області через підсистему «Електронний суд» із вказаною заявою звернувся представник заявниці - адвокат Богословський С.В. (уповноважений представляти інтереси заявниці на підставі ордеру серії АВ № 1179727 від 25.01.2025 (а.с. 4).

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 протягом останніх чотирьох місяців з дружиною та дітьми не проживає, діти проживають разом з матір`ю та повністю перебувають на її утриманні (а.с. 1 зв.).

Дослідивши подану заяву та долучені до неї документи, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Так, вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлено статтею 163 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.4 ст. 163 ЦПК України, якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч.7 ст. 43 ЦПК України, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

З огляду на те, що у боржника відсутня зареєстрована офіційна електронна адреса, представник заявниці повинен при поданні заяви про видачу судового наказу керуватись вимогами ч.7 ст.43 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається з матеріалів, представник заявника зазначає, що діти проживають разом із заявницею та перебувають на її утриманні. Однак, на підтвердження даного твердження представником заявниці не зазначено жодного доказу який би підтвердив факт проживання дітей разом із заявницею.

Окрім того в порушення наведених вище норм, представником заявниці не долучено до заяви докази надсилання листом з описом вкладення іншому учаснику справи копій поданих до суду документів, не вказано його офіційну електронну адресу.

Таким чином, беручи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, у видачі такого наказу слід відмовити.

Роз`яснити представнику заявниці, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст.162, 163, 165, 169, 258-260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копі

Суддя:П. В. Гопкін