Дата документу 30.01.2025Справа № 554/3980/22
Провадження № 2/554/218/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Єсліковської О.А.,

за участю учасників справи:

представник позивача: адвокат Садікова М.В.,

представник відповідача: адвокат Репетя В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2022 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 04 вересня 2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. З початку 2021 року сімейні стосунки з чоловіком почали погіршуватись, внаслідок чого спільне сімейне життя у них не склалося. Через часті сварки по різним побутовим причинам, різні погляди на життя та непорозуміння подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. На даний час між нею та відповідачем остаточно припинено шлюбні відносини, разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують.

Від даного шлюбу подружжя має спільних дітей: ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із позивачем та повністю знаходяться на її матеріальному утриманні.

Натомість, відповідач працює за основним місцем роботи, де отримує стабільну заробітну плату і має змогу матеріально забезпечити спільних дітей, однак протягом останнього часу відмовляється надавати будь-яку матеріальну допомогу як позивачу так і дітям.

Враховуючи ту обставину що відповідач останнім часом не надає кошти на утримання дітей, у позивача є підставі вважати що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дітей, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Таким чином, оскільки відповідач має постійне місце роботи та постійний і стабільний дохід, не має на утриманні інших дітей та зобов`язаний брати участь в утриманні спільних дітей, які проживають разом із позивачем, вважає, що належним та достатнім розміром аліментів, які мають стягуватися з нього на утримання дітей, є аліменти в розмірі 1/2 частки від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 15.07.2022 року (суддя Барабанова В.В.) відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16.08.2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що наведені позивачем у позовній заяві обставини не відповідають критеріям належності та достовірності. Відповідач не заперечує факт перебування з позивачем у шлюбних відносинах з вересня 2010 року по червень 2022 року та народження спільних дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як і те, що станом на момент подання позову шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. Однак позивач ніяк не доводить факт спільного проживання дітей саме разом з нею, як і виконання нею обов?язку щодо утримання дітей. Факт спільного проживання дітей із одним із батьків має безпосереднє значення для правильного вирішення спору, оскільки статтею 181 СК України аліменти визнаються формою виконання обов?язку утримувати дитину тим із батьків, який проживає окремо.

У провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває справа №554/3981/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей. Відповідач позовні вимоги про визначення місця проживання дітей із матір?ю не визнає, вважає, що саме спільне проживання дітей із батьком відповідатиме їх кращим інтересам, та має намір доводити це у суді з метою визначення місця проживання дітей разом із ним.

Починаючи з кінця червня 2022 року та станом на момент подання даного відзиву старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає спільно з відповідачем та повністю перебуває на його утриманні. Відповідач піклується про його фізичний, духовний, моральний розвиток, бере участь як у шкільному навчанні, так і у позаурочному вихованні сина, організовує його дозвілля, відвідує із сином дитячого психіатра, супроводжує його до Навчально-реабілітаційного центру «Мозаїка» та інших спеціалізованих закладів відповідно до його діагнозу, виконує усі рекомендації лікарів із супроводу психічного здоров`я дитини тощо. Позивач сама визнає та не заперечує факт проживання старшого сина ОСОБА_5 разом із відповідачем, про що повідомила суд під час розгляду справи №554/3981/22 про визначення місця проживання дітей. Отже, у задоволенні позовних вимог позивача потрібно відмовити у повному обсязі (т.1 а.с.41-43).

Ухвалою суду від 16.08.2022 року здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

02.09.2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що у своєму відзиві відповідач стверджує, що позивач ніби-то ніяк не доводить факт спільного проживання дітей саме разом з нею, однак з таким твердженням відповідача вона не погоджується в повному обсязі, оскільки згідно довідок, доданих нею до відповіді на відзив, місце проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровано разом із позивачем за адресою АДРЕСА_1 . На час звернення до суду з позовом обоє дітей проживали разом із нею, однак згодом відповідач протиправно та без відома позивача та без її згоди самостійно змінив місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , фактично викравши його у позивача, тим самим створивши правові наслідки передбачені ч.1 ст.162 СК України. Крім того, сам факт наявності спору про визначення місця проживання дітей та відсутність відповідного судового рішення про визначення місця проживання дітей не позбавляє позивача права на отримання аліментів та не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Посилання відповідача на те, що стягнення аліментів на утримання дітей є неможливим до моменту остаточного вирішення питання щодо визначення місця проживання дітей є безпідставним та суперечить нормам цивільно-процесуального законодавства.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2022 року (суддя Барабанова В.В.) зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №554/3981/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей.

16.08.2022 року ОСОБА_2 до суду через канцелярію подано зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частці 1/4 від доходу ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення зустрічного позову, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначає, що 04.09.2010 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.08.2022 року позов про розірвання шлюбу задоволено, шлюб розірвано. За час шлюбу народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Старший син ОСОБА_5 наразі проживає з позивачем, який самостійно виконує всі обов`язки по вихованню дитини - здійснює догляд за сином, займається його вихованням, розвитком, медичним обстеженням тощо. Натомість молодший син ОСОБА_6 проживає з відповідачем. При цьому, позивач та відповідач не досягли жодних домовленостей щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед старшим сином ОСОБА_5 та, відповідно, який розмір аліментів сплачуватиме на його утримання. Враховуючи зазначене, позивач вирішив формалізувати стосунки з відповідачем щодо утримання спільної дитини шляхом отримання судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, що надасть змогу щомісячно стабільно отримувати грошові кошти у визначеному судом розмірі, які необхідні для забезпечення нормального проживання малолітньої дитини. Відповідач спроможна надавати матеріальну допомогу в утриманні старшого сина ОСОБА_5 , з огляду на те, що вона отримує стабільний та регулярний дохід. Зокрема, відповідач працює у ТОВ "Міжнародна академія біржової торгівлі" та займає посаду - заступника директора департаменту з розвитку бізнесу, її річний дохід становить близько 3 млн. грн. На сьогоднішній день, відповідач є фізично здоровою людиною, жодних хронічних або важких захворювань не має. Непрацездатні батьки або інші діти на її утриманні не перебувають. Поточні матеріальні стягнення за виконавчими документами відсутні Таким чином, відповідач отримує регулярний та стабільний дохід. Рівень матеріального забезпечення відповідача є задовільним. В той же час, у відповідача відсутні інші фінансові зобов`язання або зобов`язання з утримання інших осіб.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 02.01.2023 року призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з рішенням голови Верховного Суду від 23.11.2022 року про припинення відрядження судді Барабанової В.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М.

Ухвалою суду (суддя Чуванова А.М.) від 02.01.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 20.06.2024 року поновлено провадження по справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та призначено справу до розгляду.

09.07.2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Репетя В.О. надійшли письмові пояснення, в яких адвокат зазначає, що 12.06.2024 року Полтавським апеляційним судом було прийнято постанову у справі № 554/3981/22, якою визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , а малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . Дане рішення станом на дату подання цих пояснень набрало законної сили, в касаційному порядку оскаржено не було. У зв`язку із цим при розгляді справи № 554/3980/22 просить враховувати обставини, встановлені судом апеляційної інстанції в рамках розгляду справи №554/3981/22, а саме: позивач наприкінці травня 2022 року з дітьми повернулася до України та без згоди батька дітей змінила їх місце проживання, стала проживати з дітьми у м. Одеса, повідомивши відповідача про розрив сімейних відносин; з червня 2022 року малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком; протягом останніх двох років малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком, має до нього більшу прихильність; згідно висновку судового експерта № 2077-2080 виховна поведінка батька сприяє емоційному комфорту та психічному благополуччю дитини, зміцненню емоційних родинних зв`язків, створенню сприятливих умов для особистого формування ОСОБА_5 , розширення його знань та умінь щодо повсякденного життя, формуванню навичок взаємодії із оточуючими, набуття навичок автономності і батьківський стиль виховання за умов його подальшої реалізації, відповідає інтересам психічного розвитку і благополуччя дитини; визначаючи місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням його віку, тривалості проживання разом з матір`ю, яка надає дитині належне піклування, забезпечує умови для його виховання та розвитку, сталий емоційний зв`язок з матір`ю, колегія суддів вважала за можливе залишити меншого сина сторін разом із матір`ю.

Позивач безпідставно та необґрунтовано просила стягнути половину заробітку (доходів) відповідача, що не відповідає положенням законодавства та є очевидно необґрунтованим. Так, позивач не надала жодних пояснень та доказів на їх підтвердження, що стосуються необхідності стягнення аліментів у розмірі понад визначену ч.5 ст. 184 Сімейного кодексу України частку доходу відповідача, зокрема не підтвердила, що менший розмір аліментів, який визначений законодавством, не дозволить забезпечити потреби дитини. Крім того, на утриманні відповідача, перебуває малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною з особливими потребами, потребує спеціальних умов навчання та виховання, які наразі повністю забезпечуються батьком. Позивач жодним чином не бере участі у витратах на свого старшого сина, не цікавиться його благополуччям.

Таким чином, підстави для стягнення аліментів на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відсутні. Водночас малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до виникнення конфлікту між батьками проживали в однакових умовах, їх потреби та гармонійний розвиток забезпечувалися рівною мірою, відтак принципи рівності та справедливості вимагають стягнення аліментів на їх користь в однаковому розмірі, що гарантуватиме підтримання такого балансу надалі. Отже, підстави для повного задоволення вимог первісного позову відсутні, тоді як зустрічний позов відповідача підлягає задоволенню у повному обсязі (т.1 а.с.143-144).

07.08.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Садікової М.В. надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З урахуванням того, що обставини щодо проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з відповідачем ОСОБА_2 не існували на час звернення позивачки ОСОБА_1 з даним позовом до суду, а виникли під час розгляду справи.

Ухвалою суду від 05.09.2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів об`єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

19.09.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Садікової М.В. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. Зазначає, що у червні 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли суперечки з приводу місця проживання малолітніх дітей. З цього часу у сторін тривають судові тяжби щодо визначення місця проживання малолітніх дітей. У зв`язку із тим, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено проведення загальної мобілізації на території всіх областей України. При цьому, перетин державного кордону може здійснюватися: особою з інвалідністю І чи ІІ групи у супроводі одного або обох батьків, на утриманні яких перебуває така особа з інвалідністю, дружини/чоловіка, неповнолітніх сина/ доньки, їх дружини/чоловіки ( за наявності документів, що підтверджують родинні зв`язки та інвалідність). У зв`язку із тим, що батько дітей - ОСОБА_2 є військовозобов`язаним, який станом на 2022 рік підлягав призову на військову службу під час мобілізації, останній просив укласти мирову угоду щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з ним, метою якого було уникнення від призову на військову службу під час мобілізації. Однак, ОСОБА_1 не погодилася на вищезазначену пропозицію ОСОБА_2 , у зв`язку із чим 29.06.2022 року ОСОБА_2 примусово шляхом здійснення фізичного впливу відібрав дітей та вивіз до м. Києва.

30 червня 2022 року ОСОБА_1 прибула до м. Києва та у супроводі працівника поліції забрала молодшого сина ОСОБА_4 , старший син - ОСОБА_3 залишився з батьком ОСОБА_2 , оскільки останній психологічно впливав на малолітню дитину. 13 вересня 2022 року ОСОБА_1 прибула до ТОВ «Броварська гімназія «Мозаїка», оскільки дізналася від директора вказаної школи, що в старшого сина ОСОБА_3 незадовільний стан здоров`я, а також він виражає негатив, який передається йому від батька. В свою чергу малолітній ОСОБА_3 , побачивши матір, виявив бажання їхати з матір`ю до м. Одеси. В подальшому, а саме 25 жовтня 2022 року ОСОБА_2 прибув до м. Одеси та знову примусово відібрав старшого сина - ОСОБА_3 до м. Києва. Отже з 25 жовтня 2022 року по теперішній час старший син ОСОБА_3 проживає разом з батьком в м. Києві.

З моменту відібрання ОСОБА_2 малолітнього сина ОСОБА_3 позивач за первісним позовом ОСОБА_1 позбавлена можливості спілкуватися сином, їй не відомо про його стан здоров`я, можливі психологічні експертизи, які здійснюються за ініціативи відповідача, а також не відомо місце навчання дитини та чи взагалі малолітній ОСОБА_3 відвідує будь-який навчальний заклад. Так, в ході збирання доказів по цивільним справам, було встановлено, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 , без відома та відповідної згоди матері, проводив експертні психіатричні експертизи, консультації з лікарями- психіатрами та здійснив госпіталізації малолітнього ОСОБА_3 до закладу з надання психіатричної допомоги.

Так, з 06.05.2024 року по 04.06.2024 рік, батько ОСОБА_2 госпіталізував малолітнього ОСОБА_3 до КНП «ПСИХІТРІЯ» без згоди матері, в якому дитині було діагностовано клінічний діагноз: F 84.1; F 70; F 80.1; F 81.3, основний: Антиповий аутизм (антиповість за симптоматикою) із зниженням інтелекту ступеням легкої розумової відсталості; Системне недорозвинення мовлення ІІІ рівня; Специфічні порушення розвитку шкільних навичок. 18.07.2024 року КНП «МЗНПД» було проведено ЛКК № 595 про встановлення інвалідності до 18 років та вирішення соціального питання (отримання державної соціальної допомоги), якою малолітньому ОСОБА_3 встановлено інвалідність до 18 років. В подальшому, отримані документи щодо наявності певної групи інвалідності, використовуються громадянином ОСОБА_2 для незаконного перетину державного кордону України та ухилення від мобілізації на період дії особливого режиму «військового стану». Отже позивач за первісним позовом ОСОБА_1 зазначає, що малолітній син ОСОБА_3 проживає разом із відповідачем ОСОБА_2 , починаючи із 25.10.2022 року. ОСОБА_1 не ухиляється від сплати аліментів на утримання свого сина ОСОБА_3 , однак починаючи із 25.10.2022 року відповідач ОСОБА_2 ігнорує та не надає можливості ОСОБА_1 спілкуватися з дитиною та брати участь у вихованні сина та надавати фінансову допомогу, хоча остання намагалася. Крім того, враховуючи протиправні дії відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , який в свою чергу, примусово відібрав малолітнього сина з корисливих мотивів, а саме для уникнення від мобілізації та в подальшому за домовленістю із третіми особами встановив дитині інвалідність до 18 років, позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач ОСОБА_3 буде використовувати кошти, які перераховує позивачка, не на дитину, а на свої потреби. Таким чином з урахуванням вищевикладеного, підстави для повного задоволення вимог зустрічного позову відсутні, а саме відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не визнає позовні вимоги за зустрічним позовом в частині стягнення аліментів на утримання дитини з моменту пред`явлення зустрічного позову та вважає, що аліменти на утримання сина ОСОБА_3 підлягають стягненню з 25.10.2022 року (т.1 а.с.200-204).

23.09.2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Репетя В.О. надійшла відповідь на відзив, в якій адвокат зазначає, що в судовій справі про визначення місця проживання дітей № 554/3981/22 було встановлено, що ОСОБА_5 є дитиною з особливими потребами, у зв`язку із чим з 2016 року спостерігається у дитячого психіатра. Дана обставина є дійсною підставою для встановлення інвалідності дитині віком до 18 років згідно чинного законодавства та не потребує підробки документів, попри вказівки відповідача, яка навіть безпідставно ініціювала кримінальне провадження за ч.3 ст. 358 КК України. Такі дії свідчать про глибину конфлікту між сторонами спору, однак не про порушення інтересів дитини або чинного законодавства. Відповідач вже майже два роки як самостійно уникає спілкування з ОСОБА_5 , обмежує його у можливості спілкуватися з малолітнім ОСОБА_6 , що вже було предметом дослідження у судовій справі № 554/3981/22.

Питання, що стосуються визначення того із батьків, проживання з ким відповідатиме кращим інтересам дитини, було предметом іншого судового провадження, у якому вже наявне судове рішення, яке набрало законної сили та не було скасоване у встановленому законом порядку (постанова Полтавського апеляційного суду від 12.06.2024 року у справі №554/3981/22).

Відповідач визнає проживання малолітнього ОСОБА_5 з позивачем з жовтня 2022 року по теперішній час. Водночас як зазначено вище, судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено факт проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, починаючи з червня 2022 року. З наведеного випливає, що відповідальність за самовільну зміну місця проживання малолітнього ОСОБА_3 від червня 2022 року і в подальшому несе відповідач. До цього відповідач також самочинно забрала дітей з їх звичного місця проживання, що теж суперечило положенням ст.ст. 160, 162 СК України матір`ю з 13.09.2022 року по 25.10.2022 року не може братися до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, оскільки: судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що дитина проживала з батьком з червня 2022 року; дії зі зміни відповідачем місця проживання дитини були недобросовісними, самочинними, не відповідали волі позивача та малолітнього ОСОБА_5 , а також інтересам останнього; під час перебування ОСОБА_5 у матері йому була завдана психологічна шкода, його повсякденні потреби не забезпечувалися на належному рівні, в т.ч. в частині побуту, дозвілля та навчання (т.1 а.с.227-231).

Ухвалою суду від 23.09.2024 року витребувано з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області інформацію з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку та військового збору за період 2022 - 2024 років стосовно громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ; витребувано з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області інформацію з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку та військового збору за період 2022 - 2024 років стосовно громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 16.12.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Садікова М.В. позов, який було зменшено позивачем, підтримала, просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки доходу відповідача. Зустрічний позов відповідача до позивача - задовольнити частково, стягнувши аліменти в розмірі 1/6 частки на утримання ОСОБА_3 . Зазначила, що позивач працює заступником директора біржової академії, доходи у позивача були різні, 200 000-300 000 грн. З травня 2023 року позивач перебуває у декретній відпустці, доглядає за дитиною до 3-х років, не працює, отримує лише допомогу у розмірі 850 грн. щомісяця. Доходи відповідача значні, старший син отримує допомогу по інвалідності приблизно 1400 грн. Факт того, що позивач знаходиться у декретній відпустці підтверджується довідкою з місця роботи.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Репетя В.О. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення первісного позову, зустрічний позов просив задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що допомоги від матері не надходило, доходи сторін є співставними. Відповідач працює ФОП, розмір доходів підтверджується довідками. Дитина є інвалідом, отримує допомогу від держави приблизно 1000 грн.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позов підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать наявні в матеріалах справи копії свідоцтв про народження (т.1 а.с.12,13).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.09.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т.1 а.с. 92).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05.08.2022 року шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с.93-94).

Позивачем ОСОБА_1 запропоновано укладення мирової угоди з відповідачем ОСОБА_2 , а саме про сплату кожним із батьків аліментів дітям по 10 000 грн. щомісячно (т.2 а.с.30).

Згідно інформації, наданої Головним управлінням у Харківській області та Головним управлінням ДПС у Полтавській області, ОСОБА_2 працює та отримує дохід (т.2 а.с.17-24).

Відповідно до довідки від 09.09.2024 року, ОСОБА_1 займає посаду заступника директора департаменту ТОВ «Міжнародна академія біржової торгівлі», дохід за період з 01.10.2022 року по 31.08.2024 року склав 3 242 087,10 грн. (т.1 а.с.207).

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, як позивач по первісному позову ОСОБА_1 так і позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 , як на підставу для його задоволення, вказували, що сторонами не досягнуто згоди про сплату аліментів на утримання дітей, відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, хоча вказаний обов`язок відповідача, як матері, батька, передбачений ст. 180 СК України.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано.

При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із з положеннями ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (стаття 12 Закону).

Згідно із ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Щодо вимог первісного позову про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

В судовому засідання встановлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з позивачем (матір`ю) та перебуває на її утриманні.

З огляду на викладене, суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, матеріального становища обох сторін, матеріальних потреб дитини, обов`язку другого з батьків також утримувати дитину, стану здоров`я платника аліментів, який є чоловіком працездатного віку, працює, отримує дохід, а відомості про незадовільний стан його здоров`я відсутні, розмір стягнутих аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін - належить встановити в частці від заробітку (доходу).

Враховуючи вимоги діючого законодавства, зокрема положення ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.06.2022 року і до досягнення сином повноліття.

Таки чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання ОСОБА_2 обов`язку по утриманню власної дитини, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню.

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 1211,20 грн.Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви, то слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з відповідачем (батьком) і перебуває на його утриманні.

Доказів, які б свідчили про безумовну відсутність у відповідача ОСОБА_1 можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини, останньою до суду не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, матеріального становища обох сторін, матеріальних потреб дитини, обов`язку другого з батьків також утримувати дитину, стану здоров`я неповнолітньої дитини та платника аліментів, яка працевлаштована, на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, а відомості про незадовільний стан її здоров`я відсутні, розмір стягнутих аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін - належить встановити в частці від заробітку (доходу).

Враховуючи вимоги діючого законодавства, зокрема положення ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає можливим стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.08.2022 року і до досягнення сином повноліття .

Посилання ОСОБА_1 на те, що з 25.10.2022 року ОСОБА_2 мають бути стягнуті аліменти, а не з дня подачі позову до суду, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема і постановою Верховного Суду від 18.12.2024 року (т.2 а.с.54-64).

Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власної дитини, суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню.

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 1211,20 грн.Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,211,259,263-265,268,430 ЦПК України, ст.ст. 180-183,191Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Харкова, адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.06.2022 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , удохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м.Тростянець Сумської області, адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.08.2022 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , удохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 31.01.2025 року.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Суддя А.М.Чуванова