Справа № 161/8626/24
Провадження № 2/161/576/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

секретаря судового засідання Гайворонської І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Носкова О.М.,

представника відповідача Вавринюк Н.Л.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справуза позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2024 року на адресу суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач після завершення навчання за професією «водій тролейбуса» у КП «Луцьке підприємство електротранспорту» був відрахований 13.11.2023 року зі складу слухачів групи №4. Здобуття професії «водій тролейбуса» у КП «Луцьке підприємство електротранспорту» передбачало складання теоретичних іспитів із будови та експлуатації транспортного засобу, теоретичних іспитів із правил дорожнього руху та отримання посвідчення водія транспортних засобів відповідних категорій, правил дорожнього руху та практичного іспиту із керування транспортного засобу (які були успішно ним складені) із отриманням свідоцтва про здобуття професії «водій тролейбуса 3 класу».

Вказує, що 07.02.2024 року вказаний іспит був успішно ним складений, але у зв?язку із тим, що вартість самого посвідчення водія транспортних засобів відповідних категорій для нього, як безробітної особи, виявилась занадто високою, він відмовився оплатити його вартість. Згодом, віднайшовши грошові кошти він самостійно оплатив вартість посвідчення водія транспортних засобів відповідних категорій та 08.03.2024 року був працевлаштований у КП «Луцьке підприємство електротранспорту» на посаду водія тролейбуса 3 класу.

Зауважує, що під час працевлаштування він наголошував посадовій особі відділу кадрів про укладення із ним безстрокового трудового договору, але йому було повідомлено, що такий строковий договір укладається з усіма працівниками підприємства, після чого він автоматично продовжується. Однак, 05.04.2024 року його було звільнено з посади водія тролейбуса 3 класу, у зв`язку із закінченням строку дії строкового трудового договору. Зазначає, що керівництво не дало йому можливості подальшого набуття професійних навичок, достроково припинивши таке стажування.

Посилаючись на викладене, просить суд:

1. Визнати протиправним, недійсним та нікчемним строковий трудовий договір про прийняття його на посаду водія тролейбуса 3 класу;

2. Зобов`язати Комунальне підприємство «Луцьке підприємство електротранспорту» поновити його на посаду водія тролейбуса 3 класу із укладенням безстрокового трудового договору;

3. Стягнути на його користь із Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» втрачений заробіток з моменту його останнього звільнення до моменту поновлення на посаді водія тролейбуса 3 класу.

Ухвалою суду від 13 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 17 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечила, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 був прийнятий на посаду водія тролейбуса 3 класу в службу руху за строковим трудовим договором з 08.03.2024 року на один місяць, будь-яких заперечень щодо умов укладення трудового договору строком на один місяць або вимог про укладення безстрокового трудового договору від ОСОБА_1 на адресу підприємства не надходило. Підставою для звільнення позивача з посади водія тролейбуса стало закінчення терміну строкового трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП. Також повідомила, що ОСОБА_1 неодноразово створював конфліктні ситуації з працівниками підприємства, частина з них зверталася до керівництва у письмовій формі. Стверджує, що адміністрацією підприємства не допущено порушень законодавства при звільненні позивача, а тому підстав для задоволення його позовних вимог немає. Просила в позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення та доводи присутніх учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в позовні слід відмовити, з таких підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

За приписами частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 21 КЗпП особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється за погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором.

У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення його строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

У вказаній нормі права передбачено підставу припинення трудового договору, що укладався на певний строк. А саме: у тих випадках, коли трудовий договір укладався до настання певного факту, такий договір вважається укладеним на певний строк. Тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України.

Чинним трудовим законодавством України не передбачено обов`язку власника повідомляти працівника про закінчення дії строкового трудового контракту.

Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна зі сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин.

Судом встановлено, що 07.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до КП «Луцьке підприємство електротранспорту» із заявою про прийняття його на посаду водія тролейбуса 3 класу служби руху з 08.03.2024 року по строковому трудовому договору на один місяць (а.с. 30).

Згідно наказу №28-к від 07.03.2024 року 08 березня 2024 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу у КП «Луцьке підприємство електротранспорту» на посаду водія тролейбусу 3 класу в службу руху з 08.03.2024 року по 07.04.2024 року (а.с. 31).

Згідно наказу КП «Луцьке підприємство електротранспорту» №47-к від 05.04.2024 року водія тролейбуса ОСОБА_1 з 07 квітня 2024 року звільнено на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, за закінченням терміну строкового трудового договору (а.с. 32).

Таким чином сторони при укладенні трудового договору обумовили його строк, з настанням якого договір буде припинено, зокрема до 07 квітня 2024 року.

Суд вважає, що позивач, написавши заяву про прийняття на роботу за строковою угодою, підтвердив таким чином свою волю на припинення трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений.

Посилання позивача на ту обставину, що йому було не відомо про укладення строкового трудового договору не відповідають встановленим обставинам справи, оскільки із заяви про прийняття на роботу, написаної власноруч позивачем, останній просив прийняти його на роботу за строковим трудовим договором на один місяць.

Як вбачається із службового подання від 20.03.2024 року водія-бригадира ОСОБА_2 , в період проведення стажування з 18.03.2024 року по 19.03.2024 року водій ОСОБА_1 допустив цілий ряд помилок та порушень, а саме: не дотримувався швидкісних режимів, не дотримувався бокового інтервалу між транспортними засобами, дуже мляво реагував на транспортні засоби, здійснював великі швидкісні режими на автоматичних та східних стрілках, перевищував швидкість на прямих участках доріг. Також вказано, що на зауваження реагував не стандартно, 20.03.2024 року на кінцевій зупинці на спілкування ОСОБА_1 з пасажирами водій-бригадир ОСОБА_2 зробив зауваження, після чого ОСОБА_1 почав висловлюватися нецензурною лайкою (а.с. 33).

Згідно акту службового розслідування дорожньо-транспортної пригоди з матеріальними збитками або потерпілими від 15.03.2024 року вказано, що 12.03.2024 року о 18 год. 30 хв. з вини ОСОБА_1 при проходженні автоматичної стрілки, стався схід струмоприймачів з контактної мережі, в результаті чого стався обрив контактних проводів по вул. Володимирська вул. Червоного Хреста. Внаслідок даного ДТП виник простій трьох тролейбусів на 2 год. 33 хв. та завдані збитки на ремонт контактної мережі. Причиною пориву контактної мережі є порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.8.3 СІ (водій під час руху тролейбуса повинен постійно тримати в полі зору контактну мережу, а також слідкувати за сигналом зумера, який показує наявність напруги в контактній мережі, наявність контакту струмоприймачів з проводами мережі, проходження знеструмлених ділянок та правильного переходу струмоприймачів на розгалужених ділянках контактної мережі); п. 2.8.6 СІ (при проїзді автоматичних стрілок водій зобов?язаний: а) при русі направо проїжджати стрілку без струму, не відхиляючись від осі контактних проводів; б) при русі наліво проїжджати стрілку під струмом, не відхиляючись від осі лівого відгалуження (а.с. 34-35).

Із службової записки водія-бригадира ОСОБА_3 від 08.03.2024 року вбачається, що вона відмовилися від проведення стажування ОСОБА_1 , оскільки під час проходження стажування мала з ним конфлікт у зв`язку із неадекватною поведінкою та хамським відношенням (а.с. 36), із доповідної записки диспетчера ОСОБА_4 від 20.03.2024 року вбачається, що стажер ОСОБА_1 20.03.2024 року самовільно залишив робоче місце (а.с. 37), із доповідної записки водія тролейбуса ОСОБА_5 від 19.03.2024 року вбачається, що 18.03.2024 року зайшовши в тролейбус приймати зміну, в кабіні водія була накурено та брудно, в тролейбусі знаходився стажер ОСОБА_1 , він попросив вийти ОСОБА_1 з тролейбуса, щоб підготувати тролейбус до зміни, після чого ОСОБА_1 почав кричати та погрожувати (а.с. 38).

Дані докази свідчать про те, що у позивача склалися напружені відносини із колегами по роботі, роботодавець не мав наміру продовжувати трудові відносини із позивачем.

Та обставина, що згідно проведеної перевірки Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, та встановлення порушення п. 3 ст. 23 КЗпП України щодо не повідомлення позивача про наявність чи відсутність вакансій не впливає на законність звільнення позивача, оскільки згідно пред`явленого штатного розпису, будь які вільні вакансії, які б позивач мав право займати відсутні (а.с.106).

Отже, відповідач, звільнивши позивача у зв`язку із закінченням строку дії строкового трудового договору, діяв у межах та у відповідності до норм чинного трудового законодавства, а позивачем не доведено порушення відповідачем вимог законодавства під час його звільнення, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 81, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 23 Кодексу законів про працю України, суд,

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» про поновлення на роботі, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Луцьке підприємство електротранспорту», Волинська обл., м. Луцьк, вул. Івасюка Володимира, 1/52, .

Повний текст рішення складено

та підписано 30 січня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк