24.01.2025 Провадження по справі № 2/940/65/25
Справа № 940/1523/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Косович Т.П.

при секретарі Козуб І.С.

з участю адвоката Неживка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

18.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області від 07.11.2014 року на користьОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з існуючого розміру - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, а також відкликати з Коростенського відділу ДВС у Коростенському районі Житомирської області ЦМУМЮ (м. Київ) виконавчий лист Тетіївського районного суду Київської області № 380/1798/14-ц від 07.11.2014 року, посилаючись на погіршення свого матеріального становища, оскільки на його утриманні перебуває дружина та ще троє малолітніх дітей (позовна заява а.с. 1-5).

06.12.2024 року відповідачкою ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, в якому остання позовних вимог не визнає, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними доказами того, що в нього погіршився матеріальний стан, а сам по собі факт наявності на утриманні інших малолітнх дітей не є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, вимога про відкликання виконавчого листа явно є способом ухилення від сплати наявної заборгованості по аліментах (а.с. 34-35).

09.12.2024 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому останній вказує, що він офіційно працює та його заробітна плата складає 8050 гривень, дружина отримує лише соціальну допомогу в розмірі 860 гривень, а тому він не має можливості сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, оскільки повинен матеріально забезпечувати себе, дружину та ще троє малолітніх дітей (а.с. 44-49).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, до суду надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Неживок І.В. позовних вимог не визнав.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 07.11.2014 року з ОСОБА_1 , 1987 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , 1987 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2014 року до повноліття дитини (а.с. 22), на підставі якого Тетіївським районним судом Київської області 07.11.2014 року видано виконавчий лист (а.с. 23).

10.07.2015 року постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Луганського районного управління юстиції Гаврилюк С.А. за даним виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 48099542 (а.с. 24), яке на даний час перебуває на виконанні у Коростенському відділі ДВСКоростенському районі Житомирської області ЦМУМЮ (м. Київ).

Відповідно копії повідомлення Коростенському відділі ДВСКоростенському районі Житомирської області ЦМУМЮ (м. Київ) про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 14.10.2024 року та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного старшим державним виконавцем Дідківською В., станом на 14.10.2024 року ОСОБА_1 за період з 01.06.2021 року по 30.09.2024 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 514368,89 гривень (а.с. 40, 41).

З моменту постановлення рішення про стягнення аліментів позивач 25.02.2021 року уклав шлюб із ОСОБА_4 , прізвище якої після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 25.02.2021 року (а.с. 10) та у нього народилася троє дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 від 17.05.2024 року, серії НОМЕР_5 від 10.12.2022 року та серії НОМЕР_6 від 19.09.2024 року (а.с. 11, 12, 13).

Сім`я ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_1 (копії довідок Лугинської селищної ради виконавчого ткомітету Бовсунівського старостинського округу № 784 та № 785 від 15.10.2024 року -а.с. 14, 15).

Відповідно копії довідки ТОВ «Автосвіт ЛТД» № 258 від 11.11.2024 року, ОСОБА_1 з 01.11.2024 року працює на підприємстві водієм автотранспортних засобів, його заробітна плата відповідно до штатного розпису складає 8050 гривень (а.с. 50).

ОСОБА_9 перебуває на обліку в Лугинському відділенні Коростенського РУСП та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 2-х дітей в сумі 860 гривень (копія довідки № 1065 від 15.10.2024 року а.с. 20).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

У відповідності до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, перевіряючи та оцінюючи доводи сторони позивача, суд вважає, що останнім не доведено належними та допустимими доказами правомірності своїх позовних вимог.

Так, звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилається на погіршення свого матеріального становища, оскільки на його утриманні перебуває дружина та ще троє малолітніх дітей, а його дохід не дозволяє йому повністю забезпечувати себе, дружину, троє малолітніх дітей та ще й сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу).

Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення у нього настільки змінились обставини, визначені ст.192 СК України, через що він не має змоги виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у визначеному судом розмірі, а саме того, що у нього погіршився матеріальний стан, оскільки, як вбачається із довідки про заборгованість по аліментах, його матеріальний стан протягом останніх двох років навпаки покращився, проте аліменти в повному розмірі позивач не сплачував.

В даному випадку, враховуючи наявність заборгованості зі сплати аліментів у досить значному розмірі, це є просто небажанням батька забезпечувати належний рівень життя дитини, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи те, що позивач має задовільний стан здоров`я (протилежного суду не надано), працездатний, працює, отримує стабільний дохід і, крім того, враховуючи молодий вік, може мати додаткові джерела доходу, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану ОСОБА_1 не надав, а також враховуючи те, що обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача інших дітей, яких він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів необхідно відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні позовної вимоги про зменшення розміру аліментів, суд відмовляє і у задоволенні похідної вимоги про відкликання з Коростенського відділу ДВС у Коростенському районі Житомирської області ЦМУМЮ (м. Київ) виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 380/1798/14-ц від 07.11.2014 року.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд понесені судові витрати відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України залишає за позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 192 СК України, ст.ст. 81, 141, 258-260, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 29 січня 2025 року.

Суддя: Т.П.Косович