Справа № 191/5065/24
Провадження № 2/191/1827/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Костеленко Я.Ю.

за участю секретаря Омельченко К.В.

позивача- ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, щопредметом даної заяви є встановлення факту його перебування на утриманні свого батька ОСОБА_3 станом на дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Необхідність встановлення даного факту йому необхідна для оформлення компенсаційної виплати (грошової допомоги) та пільг, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - Захисника України.

Батьками позивача є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.03.2020 у справі № 191/3668/19, яке набрало законної сили 16.04.2020, шлюб між батьками було розірвано.

Позивач з батьком мешкали разом за однією адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті батька.

Батько позивача, сержант ОСОБА_3 проходив військову службу за контрактом в складі Збройних Сил України. В період з 09.06.2022 по 10.09.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області. З 27.09.2022 був виключений із списку особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю.

Про загибель батька позивачу надійшло сповіщення з ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.09.2022. Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Батько та позивач були пов`язані спільним побутом, у них був один бюджет, який складався з доходу батька-військового, за його кошти купували речі, їжу, ліки, сплачували комунальні платежі. Саме батько забезпечував його фінансово до дня своєї загибелі. Позивач фактично перебував на його повному утриманні і саме його допомога була для нього основним і постійним джерелом засобів для існування та проживання. Зі смертю батька він втратив постійне джерело засобів до існування.

Йому як сину загиблого сержанта ОСОБА_3 виплачено належне, але не отримане ним до дня загибелі грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види (грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально- побутових питань тощо) за весь місяць, у якому він загинув.

Батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також померли.

З 03.09.2018 по 14.02.2022 позивач навчався у ДПТНЗ «Дніпровський професійний залізничний ліцей» за денною формою навчання, що вбачається з його трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 03.09.2018. Власних доходів позивач не має, за час навчання у ДПТНЗ «Дніпровський професійний залізничний ліцей» стипендію він не отримував, будь-яких інших джерел доходів також не має. Позивач не перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України як пенсіонер та не отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Позивач отримує пільги, виплата яких здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №373 "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі". Тобто як член сім`ї пільговика, його батька - військовослужбовця ОСОБА_1 . На обліку як безробітний не перебуває, грошової допомоги по безробіттю не отримував.

Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат для отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15 млн. грн.

Позивач отримав витяг з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат від 12.01.2024 №1/д. Як вбачається з отриманого витягу з протоколу від 12.01.2024 №1/д, позивачу були повернуті подані документи на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підтверджують, що він перебував на утриманні загиблого батька, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, копії судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі.

Щоб довести факт перебування позивача на утриманні батька, він вимушений звернутися до суду, оскільки позасудовим шляхом встановити даний факт, що має юридичне значення для реалізації своїх прав для оформлення компенсаційної виплати (грошової допомоги) та пільг, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, не має можливості.

Просить встановити факт його перебування на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на дату смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. При цьому пояснив, що він є працездатним, але не працював, так як міг знайти роботу, а тому батько його утримував.

Представник відповідача -Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що вона не розуміє чому є відповідачем, оскільки ніяких прав на виплати чи на спадщину після смерті колишнього чоловіка вона не має.

Також за клопотанням позивача відповідач ОСОБА_2 була допитана в судовому засіданні в якості свідка та пояснила, що з померлим ОСОБА_3 вони давно розлучені. З початку повномасштабного вторгнення вона виїхала за кордон та пропонувала сину виїхати разом з нею. Але він не захотів, залишився проживати з батьком. Син мав можливість працевлаштуватися, але чомусь цього не робив. Тому батько йому допомагав матеріально.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідка, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.03.2020, яке набрало законної сили 16.04.2020, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.

З Витягу з Реєстру територіальної громади про зареєстрованих у житловому будинку осіб від 01.10.2024 №2912 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 від 01.02.2023 та свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 від 01.02.2023.

З довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №872 від 18.11.2022, військової частини НОМЕР_5 вбачається, що сержант ОСОБА_3 в період з 09.06.2022 по 10.09.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області. Підстава: бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 №106 від 09.06.2022.

З 27.09.2022 ОСОБА_3 був виключений із списку особового складуЗбройних Сил України у зв`язку зі смертю, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) №87-РС від 27.09.2022.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у с.Времівка Волноваського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_7 , лікарським свідоцтвом про смерть №264 від 12.09.2022.

Згідно копії витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, травм № 580 від 04.02.2023 травми і поранення сержанта ОСОБА_3 , 1975 р.н., отримані ним внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків. Вибухова травма. Інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла (10.09.2022), що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, травми і поранення, які призвели до смерті, пов`язані із захистом батьківщини.

Згідно із сповіщенням сім`ї від 10.09.2022 головний сержант роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_5 солдат ОСОБА_3 , 1975 р.н., призваний на військову службу за контрактом з 10.01.2022 ІНФОРМАЦІЯ_8 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) №226 від 28.09.2022 вбачається, що за заявою ОСОБА_1 , як сина загиблого сержанта ОСОБА_3 , нараховане до сплати грошове забезпечення (надбавки, щомісячна премія, додаткову винагороду, матеріальну допомогу, грошову допомогу для оздоровлення за 2022 рік, грошову допомогу на поховання).

Згідно з Витягом із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.01.2024 №1/д, комісія дійшла до висновку про повернення на доопрацювання документів, поданих для призначення одноразової грошової допомоги на підставі пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.

Зазначене рішення комісії Міністерства оборони України обумовило звернення позивача до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

З наданих позивачем документів судом було встановлено, що ОСОБА_1 в період з 03.09.2018 був зарахований до складу здобувачів освіти ДПТНЗ «Дніпровський професійний залізничний ліцей» за професіє «Слюсар з ремонту рухомого складу. Машиніст тепловоза. Машиніст електровоза».14.02.2022 відрахований зі складу здобувачів освіти ДПТНЗ «Дніпровський професійний залізничний ліцей» у зв`язку із закінченням навчання ( запис у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ).

З довідки про відсутність індивідуальних відомостей про особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 18.04.2024 та від 30.09.2024, а також з Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 07.10.2024 від 07.10.2024 №0412-24-02811 вбачається, що ОСОБА_1 не отримував будь-яких доходів за період з1 кварталу 2022 року по 2 квартал 2024 року.

В довідці Синельниківської філії Дніпропетровського обласного центру занятості №146 від 25.04.2024 зазначено, що ОСОБА_1 на обліку як безробітний не перебуває.

В інформаційній довідці ГУПФУ в Дніпропетровській області від 04.10.2024 №0400-010229-8/199473 зазначено, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України від 09.07.2023 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , пенсію не отримує.

В інформаційній довідці ГУПФУ в Дніпропетровській області від 18.04.2024 №0400-010229-8/79137 зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пільг, виплата яких здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання палива і скріпленого газу у грошовій формі». Пільгу нараховано за період з 01.10.2023 по 31.03.2024.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення перебування фізичної особи на утриманні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме : якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Метою встановлення факту у даній справі позивач вказав реалізацію права на отримання матеріальних виплат та пільг, передбачених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Отже, для визначення можливості встановлення факту, про який просить позивач, суду необхідно встановити, чи входить він до кола осіб, що мають право на такі виплати згідно вимог, передбачених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пп. 1 п. 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Згідно зі ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 -10.09.2022) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, за загиблого (померлого) військовослужбовця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Таким чином, системне тлумачення положень статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 ) та положень статей 30, 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги як утриманці загиблого військовослужбовця мають його члени сім`ї за одночасного існування двох умов: вони є непрацездатними та вони перебували на його утриманні.

Особи, які вважаються непрацездатними, вказані в ст.30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а умови перебування на утриманні вказані в ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Судом встановлено, позивач на момент загибелі батька був повнолітнім, працездатним, але не працював, на обліку як безробітний не перебував, пенсію по втраті годувальника не отримував.

Тобто позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували належність позивача до категорії непрацездатних осіб, які мають право отримання пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а отже не доведено наявності підстав для виникнення права на отримання грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, за загиблого (померлого) військовослужбовця.

Та обставина, що батько допомагав повнолітньому сину та передавав йому певні кошти, не може свідчити про утримання загиблим свого сина, враховуючи також той факт, що позивач мав змогу утримувати себе самостійно.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт його перебування на утриманні загиблого батька позовні вимоги задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи ( Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

У справах про встановлення факту, що має юридичне значення, який розглядається не в окремому провадженні, тобто у разі наявності спору, відповідачам є особа (юридична чи фізична), діями чи бездіяльністю якої порушуються права позивача. У даній справі це є особи, які мають право на отримання одноразової грошової виплати після загибелі військовослужбовця. Відповідач ОСОБА_2 не належить до кола таких осіб, тому не може бути відповідачем у справі. Враховуючи, що така обставина була відома позивачеві, про що він зазначив у судовому засіданні, клопотань про заміну відповідача чи виключення її з кола відповідачів ним не заявлялося, суд вважає, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог .

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем.

Керуючись ст.4, 12, 76,81, 89, 141, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.

На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його повного складення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 20.01.2025.

Суддя Я. Ю. Костеленко