УХВАЛА

24 січня 2025 року

м. Київ

справа № 176/561/23

провадження № 61-589ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Повалій Олена Василівна, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, заінтересована особа - Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О. А. щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, заінтересована особа - ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

Свої вимоги заявник мотивував тим, що Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист № 176/561/23 про стягнення з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на його користь грошових коштів в сумі 120 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок хронічного професійного захворювання.

Відповідно до листа начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Івана Нещадима від 24 квітня 2024 року зазначений виконавчий лист та інші перебувають на виконанні у цьому відділі, однак державним виконавцем було зупинено вчинення виконавчих дій на підставі пункту 1?4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» до 01 січня 2025 року.

На переконання заявника, зупинення вчинення виконавчих дій є незаконним. Стягнута моральна шкода, заподіяна ушкодженням здоров`ю, підпадає під визначення «інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами», адже рішення, на виконання якого видано виконавчий лист, ґрунтується на нормах КЗпП України.

За вказаних обставин ОСОБА_1 просив суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції УкраїниФещук О. А. щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на підставі пункту 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження»;

- скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України поновити вчинення виконавчих дій з виконання виконавчого листа про стягнення з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 120 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок хронічного професійного захворювання.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року залишено без змін.

13 січня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Повалій О. В., через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалити нове судове рішенняпро задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, визнавши дії державного виконавця такими, що відповідають вимогам закону. Вважає, що відсутній висновок Верховного Суду з приводу того, як саме слід тлумачити перелік виключень, визначених у пункті 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

На переконання заявника, суди мали застосувати до спірних правовідносин висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14, відповідно до під виплатою слід розуміти не тільки форми оплати праці у вигляді заробітної плати та інших видів трудових виплат, а й інші трудові виплати, віднесені до обов`язку роботодавця.

Вважає, що зупинення вчинення виконавчих дій значною мірою порушує його право на відшкодування моральної шкоди, факт завдання якої встановлений судом, а це, у свою чергу, позбавляє його одного з основних джерел доходу після втрати ним значного відсотка працездатності.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавця здійснюється згідно із статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 447 ЦПК України (у редакції на час подання скарги) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Законом України від 07 лютого 2024 року № 3577-ІХ розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 1-4 такого змісту: «Установити, що до 1 січня 2025 року: зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти) у виконавчих провадженнях, за якими боржником є Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування); підлягають зняттю накладені арешти на кошти та/або майно Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

Відповідно до висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 01 лютого 2023 року в справі № 165/1292/21, виокремлюючи виплати, виконавчі провадження щодо яких не підлягають зупиненню, законодавець конкретизував їх перелік, та виділив серед іншого: виплату заробітної плати; вихідної допомоги; інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами; відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, водночас не відніс до вказаного переліку відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом. Що стосується поняття інших виплат (компенсацій), то відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, хоч і випливає з трудових правовідносин, однак не охоплюється поняттям компенсації в розумінні норм трудового законодавства, в тому числі статей 72, 83 та норм глави VІІІ «Гарантії та компенсації» КЗпП України.

Встановивши, що відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я не входить до переліку виключень із загального правила, передбаченого пунктом 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки державний виконавець, тимчасово (до 01 січня 2025 року) зупинивши вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, діяв у межах Закону.

Посилання заявника на те, що зупинення виконавчого провадження призводить до порушення його прав на отримання відшкодування моральної шкоди, несвоєчасного виконання судового рішення, не є підставою для задоволення скарги, оскільки обов`язковою передумовою для задоволення скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень є встановлення неправомірності оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби. Водночас, слід звернути увагу, що законом було передбачено тимчасове зупинення вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень у виконавчих провадженнях, за якими боржником є ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», - до 01 січня 2025 року, з метою забезпечення сталого видобутку вугілля в умовах воєнної агресії, заробітних плат та безпеки працівників, технічного забезпечення та захисту від техногенних катастроф.

Доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норми права та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень.

Слід звернути увагу, що Верховним Судом відмовлено у відкритті касаційного провадження у подібних справах, зокрема, ухвалами від 13 січня 2025 року у справі № 176/1372/23, від 18 грудня 2024 року у справі № 176/1721/23, від 06 грудня 2024 року у справі № 176/1729/23, від 22 жовтня 2024 року у справі № 176/1630/23.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Повалій О. В., на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року (не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи)та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року є необґрунтованою.

Правильність застосування судами пункту 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» не викликає розумних сумнівів.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Повалій Олена Василівна, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, заінтересована особа - Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович