Дата документу 22.01.2025
Провадження № 4-с/334/3/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Бредіхіна Ю.Ю., за участю секретаря Жураківської В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Коциняна Меружана Оганесовича,

установив:

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 , яка є боржником у зведеному виконавчому провадженні №74625476. Скаржник просить визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна М.О. по передачу 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 кредитору ОСОБА_2 - неправомірними та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна М.О. від 06.12.2024р. про передачу 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 .

Скарга обґрунтована тим, що виконавець не перевірив, чи є інші виконавчі провадження і не об`єднав всі провадження у зведене, чим порушив право інших кредиторів.

Приватний виконавець заперечив проти доводів, викладених у скарзі, вказавши на те, що чинне законодавство не містить обов`язку передачі приватним виконавцем виконавчого провадження іншому виконавцю, і відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №904/7326/17.

Також вказує на те, що майно боржника передане стягувачу ОСОБА_2 за ціною третього аукціону 651 1184,80 грн., а сума боргу ОСОБА_1 ставила 641 778,70 грн., різниця у сумі 9 406,10 грн. перерахована стягувачу в рахунок погашення судових витрат. Витрати приватного виконавця та його винагорода не стягнуті.

Розглянувши скаргу та надані суду пояснення і докази, суд дійшов до таких висновків.

На виконанні приватного виконавця Коциняна М.О. перебувало зведене виконавче провадження №74625476 з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2024 у справі №334/7319/21, який видано на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 15 000 доларів США, трьох відсотків річних у сумі 428,30 доларів США та судових витрат в розмірі 9 972,20 грн.

В межах виконавчого провадження приватним виконавцем описана та арештована 1/2 частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала боржнику ОСОБА_1 .

Вказане майно боржника виставлене на аукціон, проте за результатами трьох торгів не реалізоване, відтак постановою виконавця від 06.12.2024 року, в порядку визначеному п. 8 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», нереалізоване майно передане стягувачу в рахунок погашення боргу.

Відповідно до приписів ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Конституцією України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, і суди не тільки здійснюють правосуддя, а й контролюють виконання судових рішень.

Статтею 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судовий контроль за виконанням судових рішень передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця. Скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у ч. 4 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень невід`ємна частина судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

За змістом правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №904/7326/17: «41. Положення, викладені у двох абзацах частини першої статті 30 Закону №1404-VIII, по суті становлять два логічно завершених автономних аспекти регулювання, що відносяться до предмета цієї статті, яка визначає особливості виконання кількох рішень державним або приватним виконавцем залежно від того, до кого надійшли на виконання кілька виконавчих документів щодо одного боржника.

42.Разом з тим установлене абзацом першим частини першої статті 30 Закону № 1404-VIII правило щодо виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження тим виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, стосується виключно державних, а не приватних виконавців, тоді як щодо останніх діє правило абзацу другого частини першої цієї ж статті про виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження.»

За таких обставин суд погоджується із доводами приватного виконавця щодо відсутності в його діях порушень законодавства та обов`язку передати виконавче провадження іншому державному чи приватному виконавцю.

Керуючись статями 260, 447-453 ЦПК України, суд

ухвалив:

скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Коциняна Меружана Оганесовича залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін