ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2568/25 Справа № 210/5692/24 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м.Кривий Ріг

справа № 210/5692/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Агєєва О.В., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Універсал Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2024 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н. Ю. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області,відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 16 лютого 2021 року о 11:03 на її мобільний номер надійшов телефонний дзвінок з номеру НОМЕР_1 від представника Монобанку, в результаті незаконних операції з її рахунку було викрадено 35 360 грн кредитних коштів та 28 080 грн переведено на витрати в розстрочку в результаті чого утворився борг в розмірі загалом 63 440 грн.

Позивач посилалась на те, що нею не було втрачено платіжну картку, не було передано третім особам ПІН-код картки, або іншу персональну інформацію, не було передано ані одноразових, ані постійного паролів третім особам.

Також зазначала, що жодних дій з боку банку та правоохоронних органів вжито не було.

Позивач просила суд зобов`язати Акціонерне товариство «Універсал Банк» провести перерахунок заборгованості у зв`язку із несанкціонованими операціями 16 лютого 2021 року, шляхом зменшення тіла кредиту на суму 35 360 грн, провести перерахунок заборгованості у зв`язку з несанкціонованими операціями 16 лютого 2021 року, шляхом списання заборгованості по операції переведення витрат в розстрочку в розмірі 28 080 грн та здійснити перерахунок заборгованості за період з 16 лютого 2021 року по 29 вересня 2024 року нарахованих банком відсотків за користування кредитними коштами на заборгованість в частині операції від 16 лютого 2021 року в рахунок погашення тіла кредиту.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачем зазначено, що судом при ухвалені оскаржуваного рішення не враховано вимоги Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання та численні правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду. В своїй апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що нею не було порушено Умов і Правил (оскільки при укладенні договору зазначені умови нею підписані не були) та норм чинного законодавства на момент здійснення операцій, оскільки при укладенні договору банком було порушено норми закону щодо надання позивачу, як користувачу електронного платіжного засобу, інформації та примірника договору, правил користування та тарифів банку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Універсал Банк» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу позивача - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Універсал Банк» - адвоката Попова В.О., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2020 року між позивачем і банком було укладено договір про надання банківських послуг Моnоbаnk (надалі договір) шляхом власноручно підписання сторонами анкети-заяви до договору про надання банківських послуг Моnоbаnk.

Відповідно до глави 1 розділу І Умов сторони визначили, що анкета-заява до договору про надання банківських послуг Моnоbаnk (анкета-заява) письмове звернення клієнта до банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених договором. Підписана клієнтом анкета-заява є підтвердженням укладення договору.

Відповідно до пункту 2.3. глави 2 розділу І Умов вказано, що своїм підписом на анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного договору клієнт ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, паспорту споживчого кредиту, прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин договору, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним.

Відповідно до пункту 2.4. глави 2 розділу І Умов вказано, що укладаючи договір клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами договору.

Також, підписавши вказану вище анкету-заяву, позивач підтвердив, що ознайомлення з умовами і правилами надання банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання ухвали суду першої інстанції від 14 жовтня 2024 року від Відділенні поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов рапорт за підписом оперуповноваженого СКВП ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Руденко О., в якому повідомлено суд, що заява громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована до ЄО 2457 від 16 лютого 2021 року розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян» та списана до справи № 23 том 13 стор. 56. Кримінальна справа не заводилась.

06 листопада 2024 року, на виконання ухвали суду першої інстанції від 14 жовтня 2024 року від відповідача надійшли надійшла заява, в якій останній зазначив, що матеріалів службового розслідування не існує, оскільки у випадку звернення клієнта з приводу шахрайських дій, його проведення не передбачено чинним законодавством. Клієнт зазначила в Анкеті-заяві номер телефону НОМЕР_2 , він не змінювався, ПІН-код встановлено 16 липня 2020 року 16:34, остання зміна ПІН-коду 16 липня 2020 року 16:34. ОСОБА_1 використовувала для доступу до Мобільного додатку наступні пристрої: Xiaomi Redmi Note 5, дати зміни паролю 20.07.2020 16:34; Samsung SM-M325FV дата зміни пристрою 18.03.2023 23:36; iPhone 12 Pro дата зміни паролю 24.09.2024 16:09.

16 лютого 2021 року за зверненням у мобільному додатку ОСОБА_1 було видано кредит «Трансакція в розстрочку» у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 28 080 грн строком на 3 місяці з фіксованою процентною ставкою 0,00001% на рік та щомісячним розміром платежу 9 893,52 грн. Укладення кредитного договору відбулося шляхом подачі у мобільному додатку заяви Клієнта № 20.30. від 16 лютого 2021 року та підписанням Електронним цифровим підписом заяви, Паспорта споживчого кредиту «Трансакція в розстрочку», Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що підтверджується роздруківкою файлу в тому числі Формою підтвердження електронного документу.

16 лютого 2021 року позивач звернулась у мобільному додатку до служби підтримки «Монобанк» о 17:03:12 та повідомила, у неї були зняті грошові кошти з картки. Під час спілкування з оператором пояснила, що вона продає речі на ОЛХ. Хотіла оформити ОЛХ доставку, щоб покупець міг перерахувати гроші в сумі 1 800 грн на її картку, однак у неї не вийшло і одразу їй зателефонував «оператор Монобанку» та повідомив, що шахраї хотіли зняти всі гроші.

Також судом першої інстанції встановлено, що 07 жовтня 2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 78 705,24 грн. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2481,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року справа 210/3242/22, позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість по договору про надання банківських послуг «Monobank» від 20 липня 2020 року в сумі 78 705,24 грн станом на 28 грудня 2021 року, яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 78 385,68 грн; заборгованості за порушення грошового зобов`язання 319,56 грн.

Вказане рішення не було оскаржено ОСОБА_1 , під час розгляду вказаної справи вона не скористалась можливістю звернення до суду з зустрічним позовом для встановлення фактичних обставин по справі.

Звертаючись до суду з позовом про захист прав споживачів, позивач посилалась на те, що 16 лютого 2021 року нею не було втрачено платіжну картку, не було передано третім особам ПІН-код картки, або іншу персональну інформацію, не було передано ані одноразових, ані постійного паролів третім особам.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статей 626, 628 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (частина 1 цієї статті).

Отже, між сторонами у справі був укладений договір про надання банківських послуг (в тому числі і банківського рахунку), підписавши вказану вище анкету-заяву, позивач погодилась з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтвердила та зобов`язувалась його виконувати.

20 липня 2020 року між позивачем і банком було укладено договір про надання банківських послуг Моnоbаnk (надалі договір) шляхом власноручно підписання сторонами анкети-заяви до договору про надання банківських послуг Моnоbаnk.

Відповідно до глави 1 розділу І Умов сторони визначили, що анкета-заява до договору про надання банківських послуг Моnоbаnk (анкета-заява) письмове звернення клієнта до банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених договором. Підписана клієнтом анкета-заява є підтвердженням укладення договору.

Відповідно до пункту 2.3. глави 2 розділу І Умов вказано, що своїм підписом на анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного договору клієнт ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, паспорту споживчого кредиту, прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин договору, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним.

Відповідно до пункту 2.4. глави 2 розділу І Умов вказано, що укладаючи договір клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами договору.

Також, підписавши вказану вище анкету-заяву, позивач підтвердила, що ознайомлення з умовами і правилами надання банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Відповідно до вимог статті 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до пунктів 136, 140 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, який затверджений постановою Правління НБУ № 164 від 29 липня 2022 року, користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Згідно статті 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зазначено, що платник несе перед банком або іншою установою - учасником платіжної системи, що його обслуговують, відповідальність, передбачену умовами укладеного між ними договору.

Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації .

Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій, з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу.

Підпунктом 4.2.9 пункту 4.2 Розділу 4 Умов та правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» (тут і надалі - в редакції чинній на дату укладення Договору) визначено, що клієнт зобов`язується в разі втрати/крадіжки пристрою, з якого здійснюється авторизація в Мобільному додатку та/або картки, негайно повідомити про це Банк через контактний центр.

Згідно пунктів 8.10, 811 Розділу 8 Умов та правил, клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту заяви Клієнта, поданої до контактного центру Банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування, про блокування карти/рахунку/на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації.

Чинним законодавством не надано повноважень Банку здійснювати повернення проведеного переказу/зняття позивачем, здійсненого з належною авторизацією/введенням ПІН-коду.

Як вбачається із матеріалів справи, наданого на виконання ухвали суду від 14 жовтня 2024 року згідно з виписки з програмного комплексу «Робочий стіл» вбачається, що 16 лютого 2021 року у клієнта відбулися наступні дії: о 11 год. 00 хв. активовано білу картку, о 11 год. 00 хв. здійснено переказ двох платежів з чорної кредитної картки на тільки що створену білу в рахунок кредитного ліміту; о 11 год. 07 хв. неуспішна спроба збільшення кредитного ліміту; о 11 год. 13 хв. витрати 28 080 грн переведення в розстрочку.

Вхід до мобільного за стосунку відбувався саме з пристрою Xiaomi Redmi Note 5 (а.с. 46-48).

При цьому позивач при зверненні до суду з даним позовом зазначила, що нею не було втрачено платіжну картку, не було передано третім особам ПІН-код картки, або іншу персональну інформацію, не було передано ані одноразових, ані постійного паролів третім особам.

Разом з тим, 16 лютого 2021 року позивач звернулась у мобільному додатку до служби підтримки «Монобанк» о 17:03:12 та повідомила, у неї були зняті грошові кошти з картки. Під час спілкування з оператором пояснила, що вона продає речі на ОЛХ. Хотіла оформити ОЛХ доставку, щоб покупець міг перерахувати гроші в сумі 1 800 грн на її картку, однак у неї не вийшло і одразу їй зателефонував «оператор Монобанку» та повідомив, що шахраї хотіли зняти всі гроші.

Відповідно до пунктів 136, 140 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, який затверджений постановою Правління НБУ № 164 від 29 липня 2022 року, користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Отже, до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача.

Виходячи з вищевикладеного клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т. ч. за несанкціоновані операції з його карткою.

Отже, колегія суддів погоджується в висновком суду першої інстанції про те, що позивач, бувши користувачем банківських послуг, розголосила третім особам інформацію, яка дала змогу ініціювати платіжні операції, тому підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування відповідних грошових відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом при ухвалені оскаржуваного рішення не враховано вимоги Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання та численні правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції враховані зазначені позивачем норми чинного законодавства.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд проігнорував численні постанови Верховного Суду в аналогічних справах, оскільки обставини наведених апелянтом справ та даної справи не є подібними.

Доводи апеляційної скарги про те, що апелянт наполягає на тому, що нею не було порушено Умов і Правил (оскільки при укладенні договору зазначені умови нею підписані не були) та норм чинного законодавства на момент здійснення операцій, оскільки при укладенні договору банком було порушено норми закону щодо надання позивачу, як користувачу електронного платіжного засобу, інформації та примірника договору, правил користування та тарифів банку в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог законодавства та власного тлумачення норм процесуального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Отже, доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: