Справа № 681/1395/24
Провадження 2/681/69/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Горщара А.Г.

з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

В листопаді 2024 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі Банк) звернулося з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за договором про надання банківських послуг «Моnоbank» від 16.08.2020 в розмірі 48392,03 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн.

Позов мотивований тим, що в порядку реалізації проекту monobank16.08.2020 ОСОБА_1 звернулась до банку з метою з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, за умовами якого отримав кредит в розмірі 35000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Моnоbank/Universal Bank), тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг.

Позивач вказує, що ним свої зобов`язання за Договором виконано у повному обсязі, а саме надано відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Разом з тим, ОСОБА_1 не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі). Станом на 27.08.2023 прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку із чим на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк направив відповідачці повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідачка на контакт не виходила та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості. Загальна заборгованість відповідачки за Договором станом на 25.08.2024 становить загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 48392,03 грн, яку АТ «Універсал Банк» просить стягнути.

Ухвалою судді від 28.11.2024 у справі відкрито провадження, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв та клопотань по суті справи.

Відповідачці копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 21.11.2024 цінним листом з описом вкладення.

ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання судом надіслана копія ухвали про відкриття провадження, конверт з вкладенням повернутий на адресу суду з відміткою поштового відділення Укрпошти від 18.01.2025, що адресат відсутній за вказаною адресою, однак за положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається врученим. Відповідачка у встановлений судом строк відзив на позов не подала.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, та згідно зі ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, яка викладена в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що 16.08.2020 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 18.08.2020, у якій зазначено, що ця Анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських продуктів (Monobank/Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, тарифами, складають Договір про надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила, що ознайомилась із вказаними документами та отримала примірники у мобільному додатку.

У вказаній Анкеті-заяві ОСОБА_1 просила відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на її ім`я, встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку, а також засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею у мобільному додатку для засвідчення її дій. Визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису.

В Анкеті-заяві зазначено, що пільговий період за користування кредитним лімітом становить 62 календарних дні, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нарахована процентна ставка 3,2 % на місяць.

Банк посилається на те, що ним виконано свої зобов`язання за Договором, а саме надано відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте ОСОБА_1 вчасно не сплачувала кредит, внаслідок чого станом на 25.08.2024 виникла заборгованість у розмірі 48392 грн. 03 коп., яку позивач просив стягнути на його користь.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За положеннями частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частина 2 статті 633 ЦК України).

Із положень частини 1 статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обґрунтовуючи своє право вимоги Банк зазначив, що ОСОБА_1 був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. На підтвердження цього, позивач надав підписану відповідачкою анкету-заяву від 16.08.2020, розрахунок заборгованості за договором, а також посилався на витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифи, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, як невід`ємні та погоджені відповідачкою частини укладеного договору.

Так, в анкеті-заяві, яка підписана ОСОБА_1 вказано, що їй відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 .

З даних позовної заяви вбачається, що відповідачці встановлено кредитний ліміт у розмірі 35 000 грн.

Однак, в підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві не зазначена сума кредиту, а матеріали справи не містять доказів щодо самого розміру кредиту, погодженого між сторонами, відсутні дані як щодо розміру кредитного ліміту, так у відсутні докази фактичного отриманого кредиту відповідачем.

Надані позивачем умови і правилами обслуговування фізичних осіб, тарифи визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

Проте вказані документи не підписані відповідачкою, в тому числі і за допомогою електронного підпису, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Крім того, суд зазначає, що долучені Банком копії Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» набрали чинності лише 27.11.2021, тоді як Анкету-заяву відповідачка підписала 16.08.2020.

Наданий АТ «Універсал Банк» в обґрунтування заявлених позовних вимог паспорт споживчого кредиту, який є додатком до Умов обслуговування фізичних осіб, не підписаний споживачем.

Крім того у Паспорті споживчого кредиту «Чорної картки monobank» (п. 7) зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів.

Зазначений документ містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Таку інформацію Банк надає споживачам фінансових послуг відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, за таких обставин, відсутні підстави вважати, що відповідачка була ознайомлена саме з наданими до позовної заяви Умовами і правилами обслуговування, Паспортом споживчого кредиту.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_1 умови та правила надання банківських послуг надані позивачем документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того відсутні докази на підтвердження видачі відповідачці кредитної картки, строку її дії, відкриття рахунку, надання Банком та отримання відповідачкою кредиту, його розміру, доказів належності вказаної в позовній заяві картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , перерахування на належний відповідачці картковий рахунок кредитних коштів.

Суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості сам по собі не є належним та достатнім доказом з огляду на вимоги ч.1 ст.77 ЦПК України, оскільки відповідний розрахунок не містить посилань на картковий чи інший банківський рахунок, яким користувалася відповідачка, а також не свідчить про наявність заборгованості у розмірі зазначеному у розрахунку та не підтверджує здійснення відповідачкою фінансових операцій.

Такий висновок також узгоджується з постановами Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15, від 17.12.2021 року у справі № 278/2177/15-ц.

При цьому, суд також зауважує, що належними доказами, які підтверджують отримання кредитних коштів, їх погашення, наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (постанова Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц).

Разом з тим, пунктом 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018року №75, банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри як особові рахунки та виписки з них. Відповідно до пункту 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно з пунктом 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц.

Однак, вказаний доказ - виписка про рух коштів не був наданий позивачем АТ «Універсал Банк» до суду.

З урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог позивач не надав належних та допустимих доказів, в тому числі, виписки з особового рахунку відповідачки, суд дійшов висновку, що факт укладення АТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1 кредитного договору на умовах, про які вказує Банк у позовній заяві, а також невиконання останньою зобов`язання за цим договором та виникнення заборгованості в заявленому позивачем розмірі, не доведені, а тому відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 280-285, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову акціонерного товариства «Універсал Банк» відмовити.

Відповідачкою може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачкою не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк», ідентифікаційний , місцезнаходження: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, поштовий індекс 04114.

Відповідачка ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: