КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 369/3361/24

номер провадження 22-ц/824/3790/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача Кочмарук М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2024 року /суддя Фінагеєва І.О./

у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила звільнити з-під арешту, накладеного постановою серії та номер 204/32, виданою 17 лютого 2011 року та постановою серією та номером 72/32, виданою 07 вересня 2012 року, все належне ОСОБА_2 нерухоме майно, зокрема, квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2024 року закрито провадження у справі. /а.с. 43-48/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що згідно відповіді Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 16.02.2024, виконавчі провадження, по виконанню постанови серія та номер 204/32 виданої 17.02.2011 року та постанови серія та номер 72/32 виданої 07.09.2012 року за якими боржником є ОСОБА_2 на підставі яких було накладено арешт на майно, на виконанні у відділі не перебувають та не зареєстровані, відповідно позивач не може бути правонаступником по виконавчому провадженню якого не існує. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні.

Сторона відповідача в судове засідання свого представника не направила, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 19 травня 2018 року ОСОБА_2 придбав квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 19 травня 2018 року.

08 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 06 січня 2023 року.

29 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на майно, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_2 . Листом №126/01-16 приватний нотаріус повідомив про наявність арешту на все майно померлого ОСОБА_2 .

За змістом листа Святошинського відділу виконавчої служби у місті Києві від 16 лютого 2024 року, проведеною перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчі провадження по виконанню постанови серія та номер 204/32, виданої 17 лютого 2011 року, та постанови серія та номер 72/32, виданої 07 вересня 2012 року, за якими боржником є ОСОБА_2 , на підставі яких було накладено арешт майна, на виконанні у відділі не перебувають та зареєстрованими не значаться.

Постановляючи оскаржену ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 447 ЦПК України про те, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач є правонаступником у виконавчому провадженні, в межах якого винесена постанова про арешт майна боржника, тому вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 205 ЦПК.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини статті 205 ЦПК, оскільки арешт накладено на майно ОСОБА_2 , який являвся боржником у виконавчому провадженні, а тому ОСОБА_1 як спадкоємець боржника, не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Доводи апеляційної скарги, про те, що виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_2 , на підставі яких було накладено арешт на майно, на виконанні у відділі не перебувають та не зареєстровані, відповідно позивач не може бути правонаступником по виконавчому провадженню якого не існує, колегією суддів апеляційного суду відхиляються, оскільки відсутність виконавчого провадження не впливає на спадкові правовідносини, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_1 в даному випадку не є особою, яка є власником майна і яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові у розумінні вимог ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Водночас, спірне майно належало боржникові ОСОБА_2 , спір з цього приводу відсутній, а позивач, яка є його спадкоємицею має право на процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) яке є цілком можливим.

Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження. Законодавство передбачає заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником.

На цьому також наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20.

Так, у разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника.

Звертаючись з позовом, представник позивача не надає достатніх даних щодо того, які саме дії були вчинені у виконавчому провадженні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2024 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: