Справа № 487/515/25
Провадження № 2-о/487/79/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту належності документу,

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла сформована в підсистемі «Електронний суд» представником заявника Гудимою Т.В., заява ОСОБА_1 , в якій він просить встановити факт належності документу, а саме що свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 06.10.2014 року, в якому зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 .

24 січня 2025 року вказану заяву передано судді Сухаревич З.М.

Вивчивши подану заяву, додані до неї документи, вважаю, що слід відмовити у відкритті провадження у справі, виходячи з такого.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

При цьому, як слідує з ст. 315 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У пунктах 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що під час реєстрації права власності на житловий будинок державним реєстратором Високопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) була допущена помилка у реєстраційному номері облікової картки платника податків, через що у свідоцтві про право власності № НОМЕР_1 від 06.10.2014 року неправильно зазначено цей код. На звернення заявника Південним міжрегіональним управлінням Міністерством юстиції (м. Одеса) йому відмовлено у виправленні помилки у зв`язку з пропущенням строку на звернення.

Питання виправлення технічних помилок в Державному реєстрі прав врегульовано ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заявник зазначає, що йому було відмовлено у виправленні помилки. Однак, вивчивши зміст відповіді Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.12.2024, судом встановлено, що заявником помилково розцінено цю відповідь як перешкоду у внесенні змін до відомостей Державного реєстру речових прав через пропуск строку.

Так, Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) роз`яснено, що вони наділені повноваженнями щодо виправлення помилок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виключно за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора чи суб`єкта державної реєстрації, поданої відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, виходячи з цієї відповіді, оскільки заявник не звертався зі скаргою на рішення або дії державного виконавця, Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) не має повноважень на виправлення цієї помилки.

Окрім цього, у вказаній відповіді заявнику повідомлено, що на підставі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі заяви особи такі помилки виправляються державним реєстратором, яким, згідно з ст. 6 Закону, є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольські міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації.

Також повідомлено, що на сьогодні зупинено строки адміністративного провадження, надання публічних (електронних публічних) послуг, що відповідно до законодавства надаються з використанням єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, до відновлення доступу до зазначених реєстрів.

Тобто, чинним законодавством передбачено інший порядок встановлення цього факту, а саме виправлення помилок на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як встановлено з матеріалів справи, заявник не звертався до уповноваженого органу із заявою про виправлення помилок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а зупинення надання послуг є тимчасовим заходом і не свідчить про неможливість встановлення цього факту у позасудовому порядку.

Оскільки судом встановлено, що законодавчими актами передбачено посадовий порядок встановлення факту належності заявнику свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 06.10.2014 року, його заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, вважаю, що у відкритті провадження по справі слід відмовити, а заяву разом зі всіма доданими до неї документами повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 186, 260-261, 293-294, 353-355 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту належності документу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала складена 27 січня 2025 року.

Суддя: З.М. Сухаревич