Справа № 463/6262/24 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г. Б.
Провадження № 22-ц/811/3504/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: прокурора Шимін Н.М.,

представника Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Львові Онищака М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 06 листопада 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

у липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Галицької окружної прокуратури №1, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в кримінальному провадженні №0000434 від 21.04.2020 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 212-1, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 ККУ.

Пред`являючи позовні вимоги, позивач просила відшкодувати за рахунок державного бюджету України моральну шкоду, завдану незаконними діями органів дізнання досудового слідства прокуратури в розмірі 4000000 грн., половину з яких перерахувати на потреби Збройних Сил України, та зобов`язати Державну казначейську службу України в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України стягнути на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4000000 грн., половину з яких перерахувати на потреби Збройних Сил України.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької окружної прокуратури №1, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в кримінальному провадженні №0000434 від 21.04.2020 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 212-1, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 ККУ залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що судом не розглянуто подане нею клопотання про відкладення розгляду справи, яку вона просила відкласти на початок грудня 2024 року, враховуючи наявність у неї хвороби серця та необхідність проведення додаткової судово-економічної експертизи та психологічної експертизи, яка має суттєве значення для розгляду справи та підтвердження її позовних вимог. Вважає, що зазначені нею причини для відкладення розгляду справи, є поважними, тому повинні бути враховані судом. Залишаючи позов без розгляду, суд порушив її право на справедливий та неупереджений розгляд справи. Справедливість судового розгляду повинна реалізовуватися, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи, що є гарантією забезпечення захисту прав та інтересів учасників справи. Вважає, що має право на відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю слідчих та прокурорів, а залишення позову без розгляду позбавляє її можливості реалізувати свої права. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явилася в підготовче засідання, з клопотанням про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася, а повторна неявка належним чином повідомленого позивача за відсутності клопотання про розгляд справи у його відсутності, є підставою для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз вищезазначеної норми цивільного процесуального законодавства свідчить про те, що залишення позову без розгляду у випадку повторної неявки позивача в підготовче засідання чи судове засідання є можливим лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18 та від 28 березня 2023 року у справі № 711/7486/19.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 26 липня 2024 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Галицької окружної прокуратури №1, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в кримінальному провадженні №0000434 від 21.04.2020 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст.212, ч. 1 ст. 212-1, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 ККУ, підготовче засідання призначено на 09 год. 30 хв. 01 жовтня 2024 року.

Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що ОСОБА_1 повідомлена про підготовче засідання, призначене на 01 жовтня 2024 року (т. 1 а.с.73).

24 вересня 2024 року ОСОБА_1 подала клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, підготовче засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 06 листопада 2024 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (ч. 9 ст. 128 ЦПК України).

В матеріалах справи міститься телефонограма від 01 жовтня 2024 року про повідомлення про підготовче засідання, призначене на 12 год. 00 хв. 06 листопада 2024 року, яка передана Донець ГМ.

Однак, повідомлення учасників справи телефонограмою не відповідає встановленому порядку повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 263/3930/16-ц, від 22 квітня 2020 року у справі №522/19433/17, від 11 березня 2021 року у справі № 296/9824/19, від 04 лютого 2021 року у справі № 202/26139/13-ц, від 31 серпня 2022 року у справі № 463/8859/20, від 05 квітня 2023 року у справі №545/1103/20, від 06 липня 2023 року у справі № 530/1903/21 та від 24 березня 2024 року у справі 526/2771/21.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 не була повідомлена належним чином про судове засідання, призначене на 06 листопада 2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2024 року ОСОБА_1 подала клопотання про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 06 листопада 2024 року, мотивуючи його захворюванням та необхідністю зробити додаткову експертизу, у зв`язку з чим просила відкласти розгляд справи на грудень 2024 року та не проводити розгляд справи за її відсутності.

В позовній заяві ОСОБА_1 просила суд проводити розгляд справи без участі позивача в зв`язку з хворобою на кардіологічне захворювання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка долучила до позовної заяви докази на підтвердження позовних вимог, в матеріалах справи наявні відзиви на позовну заяву та заперечення позивача на подані відповідачами відзиви на позовну заяву, позовна заява містить клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки, а суд не дійшов до висновку про те, що неявка позивача в підготовче засідання перешкоджає прийняттю судового рішення у підготовчому засіданні, відтак колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, безпідставними та необґрунтованими, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2024 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2024 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27.01.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк