Справа № 527/1802/22
провадження 2/527/4/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді А.В. Павлійчук,

за участі секретаря судового засідання Ю.С. Козинко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Глобинського районного суду Полтавської області цивільну справу № 527/1802/22 за позовом представника позивача ОСОБА_1 - Грущенка Сергія Григоровича до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП, посилаючись на те, що 27.02.2022 року о 13.45 год. в с. Жуки по вул. Хорольській, рухаючись заднім ходом транспортний засіб BMW 520 д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ «Forza», д.н.з. НОМЕР_2 , обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушили п.10.9 Правили дорожнього руху, відповідно до ст.. 124 КпАП України.

Згідно постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 19.07.2022 по справі № 527/397/22, яка набрала законної сили 01.08.2022 провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 за ч. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку судової авто технічної експертизи № 410-411 від 05.07.2022, яка міститься в матеріалах справи № 527/397/22, в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_3 автомобіля ЗАЗ «Forza» д.н.з. НОМЕР_1 невідповідності вимог Правил Дорожньогл руху України … не вбачається. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля BMW 520 д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимога п.п.10.1,10.0 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 21.07.2022 по справі № 527/387/22, яка набрала законної сили 02.08.2022 р.. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, провадження по справі закрито в зв`язку із закінченим строків адміністративного стягнення.

Висновком експерта № 103 від 12.08.2022 р. за результати проведення авто товарознавчого дослідження зазначено, що вартість матеріального збитку власнику автомобіля ЗАЗ «Forza» д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП складає 25167,10 грн., крім того ОСОБА_1 сплатила 2170 грн. відповідно до квитанції № 016531007 від 11.08.2022 за визначення вартості збитку автомобіля ЗАЗ «Forza», відповідно до виставленого рахунку фактури № 103 від 11.08.2022 р.

Також протиправними діями відповідач завдав моральної шкоди ОСОБА_1 , а саме порушив її устрій життя, а саме вона не мала змоги їздити на автомобілі до магазину по робочих справах і вимушена ходити пішки, крім того сказаним автомобілем користується син позивачки ОСОБА_3 . До цього часу відповідач не відшкодував завдані матеріальні збитки, також не просив вибачення за вчинені дії. Позивачка з моменту вчинення ДТП не могла користуватися авто півроку, тому завдану моральну шкоду оцінює в 2000 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду в розмірі 25167,10 грн., завдану моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн., понесені втрати у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу в сумі 2170 грн., та понесені судові витрати на судовий збір у сумі 992, 40 грн.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, на адресу суду направили заяву, в якій просили проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та прохають їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився просив розглядати справу без його участі, позов визнав частково, а саме матеріальну шкоду та суму судового збору. В задоволенні іншої частини позову просив відмовити у зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 27.02.2022 року о 13.45 год. в с. Жуки по вул. Хорольській, рухаючись заднім ходом транспортний засіб BMW 520 д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ «Forza», д.н.з. НОМЕР_2 , обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушили п.10.9 Правили дорожнього руху, відповідно до ст. 124 КпАП України.

Згідно постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 19.07.2022 по справі № 527/397/22, яка набрала законної сили 01.08.2022 провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 за ч. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку судової авто технічної експертизи № 410-411 від 05.07.2022, яка міститься в матеріалах справи № 527/397/22, в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_3 автомобіля ЗАЗ «Forza» д.н.з. НОМЕР_1 невідповідності вимог Правил Дорожнього руху України … не вбачається. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля BMW 520 д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимога п.п.10.1,10.0 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 21.07.2022 по справі № 527/387/22, яка набрала законної сили 02.08.2022 р.. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, провадження по справі закрито в зв`язку із закінченим строків адміністративного стягнення.

Висновком експерта № 103 від 12.08.2022 р. за результати проведення авто товарознавчого дослідження зазначено, що вартість матеріального збитку власнику автомобіля ЗАЗ «Forza» д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП складає 25167,10 грн., крім того ОСОБА_1 сплатила 2170 грн. відповідно до квитанції № 016531007 від 11.08.2022 за визначення вартості збитку автомобіля ЗАЗ «Forza», відповідно до виставленого рахунку фактури № 103 від 11.08.2022 р.(а.с. 9-24).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Стосовно стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди в розмірі 2000 гривень, суд зазначає наступне.

Позивач в обґрунтуванні завданої їй моральної шкоди зазначає, що збитки виразились в емоційних та душевних стражданнях, а саме порушення устрій її життя, а саме вона не мала змоги їздити на автомобілі до магазину по робочих справах і вимушена ходити пішки, крім того сказаним автомобілем користується син позивачки ОСОБА_3 . Також позивач шість місяців поспіль через ДТП не мала можливості користуватися авто.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як передбачено ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, а тому позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у психологічному стресі.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)».

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, зокрема, дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Як вказано в постанові Верховного Суду від 14.02.2023 у справі № 944/1122/21: «під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану».

У справі, що є предметом розгляду, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності моральної шкоди у визначеному розмірі, сам по собі факт, що того, що рішенням ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не свідчить про наявність заподіяння позивачу моральної шкоди у визначеному ним розмірі, за умови ненадання належних та допустимих доказів та/або обґрунтування розрахунку на підтвердження визначеного ним розміру.

В даному конкретному випадку суд вважає, що позивачами не доведено, що пережиті ним негативні емоції досягли рівня «страждань», що може бути підставою для стягнення моральної шкоди саме заздалегідь визначеному розмірі в сумі 2000 грн.

В цій частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди, на думку суду, слід відмовити.

Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична чи особа громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного чи керування на інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п.).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з вимогами ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вище наведеною постановою та в силу ч. 4 ст. ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Враховуючи наведене суд вважає, що позивачем до судового засідання надано докази, лише ті які були визнані судом належними та допустимими, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст.141 ЦПК України.

На підставі наведеного, ст.ст. 16 ,22, 511, 636, 999, 1166, 1187, 1193, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов представника позивача ОСОБА_1 - Грущенка Сергія Григоровича до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: НОМЕР_4 , Полтавська область, Кременчуцький район, с. Жуки) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 25167,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: НОМЕР_4 , Полтавська область, Кременчуцький район, с. Жуки) витрати відповідно до опалаеного рахунку фактури № 103 в сумі 2170,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: НОМЕР_4 , Полтавська область, Кременчуцький район, с. Жуки) судовий збір у сумі 992,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 28.01.2025.

Суддя А. В. Павлійчук