Справа № 385/110/25
Провадження 2-о/385/8/25
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

27.01.2025 року м. Гайворон

Суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Венгрин М. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна,

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Дулдієра О. А., звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати батька ОСОБА_2 , 1939 року народження недієздатним та призначити заявника його опікуном.

Ознайомившись з поданою заявою, суд приходить до висновку про необхідність залишення її без руху з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я.

Для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу.

Однак, в порушення ч. 1 ст. 299 ЦПК України заявником у заяві про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, зазначено невірний суб`єктний склад осіб, які беруть участь у справі, зокрема всупереч наведеному, заінтересованою особою в заяві не зазначено особу, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, орган опіки та піклування.

Згідно з ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Аналіз приписів указаних норм ЦПК України дає підстави для висновку про те, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать саме про хронічний і стійкий психічний розлад такої особи, внаслідок чого ця особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована посиланням на докази, що їх підтверджують.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що його батько в силу похилого віку, хронічних хвороб потребує постійного стороннього догляду.

На підтвердження зазначених обставин до заяви долучено медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_2 , а саме: копії висновків ЛКК КНП «Савранська лікарня» про те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, в якому ОСОБА_2 рекомендовано денний догляд і догляд вдома.

При цьому, жодних даних про стаціонарне лікування ОСОБА_2 , тривалість перебігу хвороби, перебування на обліку у кабінеті психіатра, тощо до заяви не долучено.

Суддя звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 297 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною повинна містити виклад підтверджених доказами обставин, що свідчать про наявність в особи саме хронічного, стійкого психічного розладу.

Визначаючи вимоги до заяви про визнання фізичної особи недієздатною, законодавець передбачив можливість звернення з такою заявою саме за умови наявності обставин, які вказують на існування в особи стійкого, хронічного психічного розладу, а не будь-якого психічного захворювання.

У залежності від тривалості перебігу захворювання психіки поділяються на хронічні захворювання та гострі психічні розлади.

Хронічна форма діагностується в разі тривалості недуги понад пів року, при цьому можуть наступати незворотні патологічні зміни, поведінка людини змінюється, вона не контролює свої вчинки і дії, може бути небезпечною для себе та оточуючих.

Гострий психічний розлад триває близько шести місяців, викликає стерту клінічну картину, що створює труднощі під час диференціації та верифікації діагнозу.

Хронічне психічне захворювання - розлад психічної діяльності, що має тривалий перебіг і тенденцію до наростання хворобливих явищ. Хронічне захворювання, зазвичай, не характеризується можливістю одужання.

Тимчасовий розлад психічної діяльності - психічне захворювання, що розпочинається раптово, характеризується швидким розвитком, триває відносно недовго і як правило закінчується повним одужанням особи.

Таким чином, у медицині розрізняють гострі психічні захворювання і хронічний психічний розлад, який триває протягом тривалого періоду часу. Зазвичай іронічність це явище, що триває більше 3 місяців.

Отже, хронічні захворювання - це довготривалі захворювання, які мають період очікування появи симптомів та ознак захворювання, що розвиваються в силу багатьох причин і не мають остаточного лікування. Хронічні захворювання вимагають регулярної медичної допомоги та обмежують діяльність у повсякденному житті людини.

Підсумовуючи наведене вважаю, що в у заяві відсутній виклад обставин, які свідчать про наявність у ОСОБА_2 стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Таким чином, заява не відповідає вимогам частини третьої статті 297 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд вирішує питання щодо призначення над недієздатною особою піклувальника або опікуна не інакше, як за поданням органу опіки та піклування. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи.

Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме - за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи.

Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства: захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в цьому конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Крім того, особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна (піклувальника), подає до органу заяву про клопотання перед судом про призначення її опікуном (піклувальником). Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна (піклувальника), складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна (піклувальника).

Пунктом 3.3 частини 3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді від 17 червня 1999 року, визначений перелік документів за наявності яких орган опіки та піклування призначає опікуна, а саме: рішення суду про визнання громадянина недієздатним, акт обстеження умов проживання особи, що потребує опіки, опис її майна та майбутнього опікуна, довідки про стан здоров`я особи, яка потребує опіки та її опікуна, довідки про судимість майбутнього опікуна.

Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий перелік документів та порядок призначення над недієздатними особами опіки.

Всупереч вищезазначеним вимогам закону заявником до суду подано заяву, яка не відповідає ЦПК України.

Заявником до заяви не додано висновок органу опіки та піклування про можливість призначення її опікуном над недієздатною фізичною особою, а також доказів того, що вона зверталася з приводу цього питання до органу опіки та піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи зазначене, заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України,

у х в а л и в :

заяву ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність усунути недоліки заяви, вказані в мотивувальній частині ухвали суду у п`ятиденний строк з дня отримання ним цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути її заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: М. В. ВЕНГРИН