Справа № 346/416/25
Провадження № 2/346/887/25
УХВАЛА

29 січня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Махно Н. В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Коломийської міської ради, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Коломийської міської ради, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.175-177 ЦПК України. Згідно п.п. 2,3,4,5,6,8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до п.4 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом; копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. У позові зазначено третю особу як: «Служба у справах дітей Виконавчого комітету Коломийської міської ради», проте необгрунтовано щодо залучення саме цієї третьої особи, оскільки відповідно до п.1.3, ч.2. п. 1.4 п.1 Наказу Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України Міністерства Охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України «Про затвердження правил опіки та піклування», встановлено, що органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на виконавчі комітети міських чи районних у містах рад. Відповідно до ч.5 ст.19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Всупереч вищенаведеному, у змісті позовної заяви не зазначає жодної інформації стосовно того чи позивач звертався до органу опіки та піклування щодо видачі відповідного висновку, а також не вказано причин неможливості такого особистого звернення позивача і не обґрунтовано відсутність даного висновку. Натомість позивач просить витребувати висновок щодо розв`язання спору, однак враховуючи наведене, а саме відсутність інформації щодо самостійного звернення позивача для отримання відповідного висновку, та виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, слід зазначити про те, що збирання доказів не є обов`язком суду, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної Постанови заборонену законодавством поведінку батьків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав виключно з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При цьому, позивач, заявляючи вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, позивачем не обгрунтовано обставини щодо факту умисного ухилення відповідача від виконання нею батьківських обов`язків, тобто її винної поведінки. Тобто позивачем не було дотримано вимог ст.175 ЦПК України у частині обов`язку позивача зазначати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначати доказів, що підтверджують вказані обставини. Зокрема також позивачем не вказано нічого чи вживались позивачем заходи досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, і не зазначає причин звернення до суду з вказаними позовними вимогами. Як вбачається з матеріалів позову, заявлені вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача, обґрунтовано тільки: копією паспорта позивача, витягом з реєстру територіальної громади, копією свідоцтва про народження дитини. Однак жодних підтверджень того, що позивач звертався до відповідних уповноважених установ щодо неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків та чи вживалися до відповідача відповідні заходи впливу (оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, на чому суд повторно наголошує) та реагування, що б могло вказати на винну поведінку відповідача, позивачем не надано. Окрім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір складає 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на 2025 рік складає 1211,20 грн. Всупереч наведеному вище позивач не долучає квитанцію про оплату судового збору, і у змісті позовної заяви не зазначає наявності підстав для звільнення його від сплати судового збору, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України. Оскільки позивач не сплатив належний судовий збір, то позивачу слід долучити квитанцію про оплату судового збору за подання немайнової вимоги. Крім того, у позові не зазначено ціну позову, зокрема щодо вимог про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху, для усунення всіх вказаних недоліків. На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Коломийської міської ради, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, - залишити без руху. Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху. Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, заява вважається неподаною і повертається. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Махно Н. В.