Єдиний унікальний номер судової справи: 490/1923/23
Провадження 22-з/812/5/25 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

(додаткова)

27 січня 2025 року м. Миколаїв справа №490/1923/23

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі: представника позивача Берназ-Ганєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Берназ-Ганєвою Альоною Вікторівною про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, шляхом зобов`язання спростувати недостовірну інформацію,

встановив:

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2024 року та додатковим рішенням цього ж суду від 02 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, яка поширена ОСОБА_2 у публікації, оприлюдненій ІНФОРМАЦІЯ_1 на Каналі «Жело», в мессенджері « ОСОБА_3 », за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в соціальній мережі «Facebook», за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », загальний доступ: « ІНФОРМАЦІЯ_5 »; на Каналі « ІНФОРМАЦІЯ_6 », в мессенджері «Telegram», за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_7 »; у публікації, оприлюдненій 06 жовтня 2022 року на Каналі «Бюро економічної безпеки України», в мессенджері «Telegram», за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Зобов`язано ОСОБА_2 протягом 10-ти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 , яка поширена у публікаціях, оприлюднених 05 та 06 жовтня 2022 року за вказаними посиланнями.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 380,29 грн судового збору, суму судових витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 109 560,00 грн та вартість проведеної експертизи у розмірі 18 121,92 грн.

Під час апеляційного перегляду вищезазначених судових рішень за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25 березня 2024 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Толпекіна А.А. про зупинення провадження у справи до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. У разі припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України зобов`язано його повідомити про це Миколаївський апеляційний суд.

Представником позивача адвокатом Берназ-Ганєвою А.В. на вказану ухвалу апеляційного суду було подано касаційну скаргу, яка постановою Верховного Суду від 19 червня 2024 року залишена без задоволення, а ухвала апеляційного суду від 25 березня 2024 року без змін.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 листопада 2024 року за клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Берназ Ганєвої А.В. поновлено провадження у даній справі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2024 року та додаткове рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2024 року - без змін.

20 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Берназ-Ганєва А.В. подала через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача адвокат Берназ-Ганєва А.В. в судовому засідання апеляційного суду підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення, з підстав викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив залишити заяву без задоволення, посилаючись як на недоведеність, необґрунтованість та невідповідність критерію розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі, так і матеріальний стан та стан свого здоров`я, що потребує великих витрат на медичне лікування.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмове заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21 (провадження № 61-11490св23).

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Відповідно до положень частини восьмої статті 141 ЦПК України докази витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

Ураховуючи, що 16 грудня 2024 року представником позивача у судовому засіданні апеляційного суду до закінчення судових дебатів було заявлено про подання до суду заяви про компенсацію здійснених витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, постанова суду апеляційної інстанції прийнята 16 грудня 2024 року, а заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з доказами їх понесення подана 20 грудня 2024 року, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявник не пропустив процесуальний строк, встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу на стадії апеляційного перегляду справи, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду, який викладений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження витратна правничу допомогу представник ОСОБА_1 - адвокат Берназ-Ганєва А.В. надала:

-договір про надання професійної правничої допомоги №01-13/02-23 від 13 лютого 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Берназ-Ганєва А.В. і партнери»;

-додаткову угоду до вказаного договору від 26 березня 2024 року № 1;

-ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Миколаївському апеляційному суді адвокатом Берназ-Ганєвою А.В. від 14 березня 2024 року серії ВН №1343482;

-акт надання послуг та детальний опис робіт (наданих послуг) від 18 грудня 2024 року, згідно з яких адвокат надав такі послуги:

1. Ознайомлення з ухвалою про відкриття провадження та апеляційною скаргою з додатками по справі, аналіз, у тому числі нормативно-правової бази, правових позицій ВС щодо застосування норм права до аналогічних правовідносин.

2. Зустріч з клієнтом, надання консультації щодо доводів та обставин зазначених в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , узгодження правової позиції з клієнтом.

3. Складання відзиву на апеляційну скаргу на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції від 14 березня 2024 року та його подання: друк, виготовлення копій письмових доказів; формування пакетів документів для суду та сторін, надіслання та доданих до нього документів до суду.

4. Направлення апелянту відзиву на апеляційну скаргу на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції від 14 березня 2024 року з додатками.

5. Підготовка, подання заяви про проведення судовому засіданні в режимі відеоконференції від 14 березня 2024 року.

6. Представництво та підготовка адвоката у судовому засіданні по справі від 25 березня 2024 року.

7. Ознайомлення з ухвалою про зупинення провадження по справі, аналіз, у тому числі нормативно-правової бази, правових позицій ВС щодо застосування норм права до аналогічних правовідносин.

8. Зустріч з клієнтом, надання консультації щодо обставин зупинення розгляду справи, узгодження правової позиції з клієнтом.

9. Складання повідомлення про відсутність матеріалів в електронній справі, а саме клопотання про зупинення апелянта та направлення до суду через електронний суд від 26 березня 2024 року.

10. Складання заяви про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу представника від 27 березня 2024 року.

11. Складання касаційної скарги на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 25 березня 2024 року про зупинення провадження по справі від 19 квітня 2024 року та її подання: друк, виготовлення копій письмових доказів; формування пакетів документів для суду та сторін, надіслання та доданих до нього документів до суду.

12. Складання клопотання про долучення доказів до матеріалів касаційного провадження від 03 травня 2024 року та його подання: друк, виготовлення копій письмових доказів; формування пакетів документів для суду та сторін, надіслання та доданих до нього документів до суду.

13. Направлення відповідачу копії клопотання про долучення доказів до матеріалів касаційного провадження від 03 травня 2024 року з додатками.

14. Складання адвокатського запиту №01-02/08-24 від 02 серпня 2024 року та його направлення.

15. Отримання відповіді ВЧ на адвокатський запит №01-02/08-24 від 02 серпня 2024 року та його направлення та її аналіз.

16. Складання адвокатського запиту №01-11/10-24 від 11 жовтня 2024 року та його направлення.

17. Отримання відповіді ВЧ на адвокатський запит №01-11/10-24 від 11 жовтня 2024 року та його направлення та її аналіз.

18. Складання клопотання про поновлення провадження по справі від 14 листопада 2024 року та його подання через електронний суд: виготовлення копій письмових доказів, надіслання та доданих до нього документів до суду.

19. Представництво та підготовка адвоката у судовому засіданні по справі від 16 грудня 2024 року.

20. Підготовка, подання заяви про проведення судовому засіданні в режимі відеоконференції від 30 листопада 2024 року.

21. Представництво та підготовка адвоката у судових засіданнях по справі від 16 грудня 2024 року.

22. Складання клопотання про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи від 18 грудня 2024 року та її подання через електронний суд: виготовлення копій письмових доказів, надіслання та доданих до нього документів до суду.

23. Направлення відповідачу копії клопотання про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи від 18 грудня 2024 року з додатками.

- розрахунок судових витрат, пов`язаних з розглядом Миколаївським апеляційним судом справи № 490/1923/23, що заявляється до відшкодування ОСОБА_1 від 18 грудня 2024 року, згідно якого вартість гонорару адвоката за вищезазначені послуги складає загальну суму 50000,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що сторони вдоговорі про надання професійної правничої допомоги, з додатком, визначили лише загальну суму гонорару без визначення вартості окремо наданих послуг. Між тим, на думку колегії суддів, не всі перераховані послуги підлягають відшкодуванню.

Так, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для розподілу в порядку статті 141 ЦПК України витрат на складання клопотання про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи від 18 грудня 2024 року та її подання через електронний суд: виготовлення копій письмових доказів, надіслання та доданих до нього документів до суду, а також направлення відповідачу копії клопотання про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи від 18 грудня 2024 року з додатками, з огляду на те, що такі витрати не відносяться до безпосередніх витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 914/1564/20, а також додаткових постановах Верховного Суду від 05 липня 2022 року у справі № 910/10507/21, від 23 серпня 2022 року у справі № 909/328/18, від 07 лютого 2023 року у справі № 922/4022/20, від 25 липня 2023 року у справі № 914/4092/21, від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, від 06 вересня 2023 року у справі № 914/131/22, від 14 вересня 2023 року у справі № 911/3076/21, від 20 вересня 2023 року у справі № 922/838/22.

До того ж, колегія суддів вважає непропорційним відшкодування витрат на правничу допомогу за результати розгляду касаційної скарги представника позивача Верховним Судом, поданої на ухвалу суду апеляційної інстанції від 25 березня 2024 року, що включено у перелік адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

У заяві, яка подана до апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції є недоведеним та неспівмірним із складністю виконаної роботи та просив відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційний суд враховує те, що адвокат Берназ-Ганєва А.В. надавала послуги позивачу при зверненні із позовом до суду, тому ознайомлення зі змістом апеляційної скарги та складання відзиву на неї не могли потребувати значного часу.

Ураховуючи наведені в заяві відповідача ОСОБА_2 доводи щодо недоведеності та неспівміності розміру витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, суть спору, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та їх характер, обсяг виконаної адвокатом роботи, критерій необхідності вчинення процесуальних дій та їх значимість, розгляд справи в суді апеляційної інстанції в порядку спрощеного провадження, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , до 5 000,00 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись статтями 141, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Берназ-Ганєвою Альоною Вікторівною про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, шляхом зобов`язання спростувати недостовірну інформацію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 5 000 (п`ять тисяч) гривень відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 28 січня 2025 року.