ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м.Суми

Справа №592/1961/24

Номер провадження 22-ц/816/258/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи Державний нотаріус Білопільської нотаріальної контори Ковальова Лариса Борисівна, Білопільська територіальна громада в особі Білопільської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Даценка Артура Миколайовича

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 травня 2024 року про залишення без розгляду заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в складі судді Онайка Р.В., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний нотаріус Білопільської нотаріальної контори Ковальова Л.Б., Білопільська територіальна громада в особі Білопільської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, залишено без розгляду.

Роз`яснено ОСОБА_1 право звернення з позовом до суду на загальних підставах.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвоката Даценка А.М., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає помилковим висновок суду про наявність підстав для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, неправильне застосування ч. 6 ст. 294 ЦПК України, оскільки на момент розгляду справи спір про право не виникав. Зазначає, що заінтересована особа Білопільська територіальна громада не проявляла зацікавленості у розгляді цієї справи, що підтверджує відсутність у неї будь-яких претензій на земельну ділянку, власником якої є ОСОБА_2 . Доводить, що становлення факту у цій справі жодним чином не пов`язується із вирішенням спору у майбутньому.

Вказує про безпідставність посилання суду першої інстанції на постанову Апеляційного суду Сумської області від 04 вересня 2018 року, справа №2-о-87/09, так як спір на той час був у зв`язку з визнанням земельної ділянки відумерлою спадщиною з наступною передачею у власність територіальної громади.

Відзив на апеляційну скаргу заінтересованими особами не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Даценка А.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи без розгляду на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання його померлого батька ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу із померлою ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що встановлення такого факту необхідно заявнику для отримання спадщини після смерті батька, однак постановою Апеляційного суду Сумської області від 04 вересня 2018 року у справі №2-о-87/09 встановлено наявність спору про право на спадкування майна померлої ОСОБА_2 , тому спір підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання його померлого батька ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу із померлою ОСОБА_2 протягом 9 років до часу її смерті.

Заяву обґрунтовував тим, що встановлення в судовому порядку факту необхідно для вступу ОСОБА_1 у спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який, проживаючи із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та фактично прийняв спадщину після її смерті, у тому числі на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч. 6 ст. 294 ЦПК України).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Розглядаючи справу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд не вирішує питання про права і обов`язки осіб, які беруть участь у такій справі, а лише встановлює наявність чи відсутність фактів, які зумовлюють виникнення, зміну чи припинення прав заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 9 років до часу її смерті. Встановлення такого факту необхідно заявнику для подальшого вступу у спадщину після смерті батька, який, проживаючи із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, фактично прийняв спадщину після її смерті, у тому числі на земельну ділянку (а.с. 4, 13).

За даними довідки Куянівського старостату Білопільської міської ради Сумського району Сумської області від 03 січня 2024 року ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала із громадянином ОСОБА_3 однією сім`єю 9 років та вели спільне господарство (а.с. 12).

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія СМ №116357 від 19 березня 2004 року ОСОБА_2 була власником земельної ділянки площею 4,20 га, розташованої на території Куянівської сільської ради Білопільського району, кадастровий номер 03:004:0148, 03:004:0154 (а.с. 15).

За інформацією Держгеокадастру у Сумській області від 19 грудня 2023 року кадастровий номер земельної ділянки 03:004:0148 змінено на кадастровий номер :03:004:0567, кадастровий номер земельної ділянки 03:004:0154 змінено на кадастровий номер 03:001:0568 (а.с. 16).

Також судом встановлено, що постановою Апеляційного суду Сумської області від 04 вересня 2018 року скасоване рішення Білопільського районного суду Сумської області від 29.10.2009 у справі №2-о-87/09, а заяву прокурора Білопільського району в інтересах Куянівської сільської ради про визнання спадщини після смерті ОСОБА_2 відумерлою залишено без розгляду, оскільки між ОСОБА_1 та Куянівською сільською радою існує спір про право на спадкування майна померлої ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, залишаючи цю заяву без розгляду з підстав наявності спору про право, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право між заявником та заінтересованою особою щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , а саме, земельної ділянки, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 71-72) прокурор Білопільського району в інтересах Куянівської сільської ради звертався до суду із заявою про визнання спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , а саме земельної частки (пай) відумерлою. Дану земельну частку (пай) хоче успадкувати і заявник ОСОБА_1 . Куянівська сільська рада підтримувала заяву прокурора, стверджуючи що спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні. Проте заявник ОСОБА_1 заперечує дані обставини, стверджуючи, що таким спадкоємцем є його батько, так як останній проживав з померлою однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що встановлення такого юридичного факту не впливає на права та обов`язки інших осіб, висновку суду не спростовують і не ґрунтуються на законі.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали додержані норми процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Даценка Артура Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 травня 2024 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов