Справа №173/2227/24
Провадження №2/173/186/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_1 .

Представника третьої особи: Черниха О.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в залі суду в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування в особі Служби у справах дітей Верхньодніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав ,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2024 року до суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Верхньодніпровської міської ради.

09.07.2024 року отримана інформація із Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 30.10.2024 року.

30.10.2024 року проведене підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду на 14.01.2025 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

14.01.2025 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідачку по відношенню до її неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 02 березня 2002 року Бородаївською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1 був зареєстрований шлюб між ним та відповідачкою.

В період шлюбу в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя між ними не склалося. Тому за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року у справі 173/1172/20 шлюб між ними був розірваний. Постановою від 09 вересня 2020 року встановлено, що відповідачка не виконувала свої обов`язки по вихованню дітей та була притягнена до адміністративної відповідальності. Також в ході даного судового засідання було встановлено, що діти проживають разом з ним.

За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2020 року було присуджено стягнення аліментів із ОСОБА_2 на його користь на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час відповідачка жодним чином не приймає участі у вихованні і утриманні сина та інших аспектах його життя. Також вона не виконує рішення щодо стягнення аліментів на утримання сина та має значну заборгованість зі сплати аліментів.

Відповідачка ніяким чином не піклується про сина, жодним чином не приймає участі у його вихованні, не проявляє заінтересованості у його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до сімейного життя, зокрема - не забезпечує належного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується із дитиною, не надає доступу до культурних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти.

Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини і стало підставою звернення із позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повному обсязі, та просив їх задовольнити, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Також пояснив, що з відповідачкою вони проживали в шлюбі 18 років. Чотири роки назад шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з ним. У них є ще старша донька, але на даний час вона є повнолітньою. Проте також проживає з ними. Приблизно через рік після розірвання шлюбу відповідачка виїхала за кордон і будь-яке спілкування з дітьми припинила. Матеріально дітей не утримує, участі у вихованні не приймає.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади . Відзив на позовну заяву не надала.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судовому засіданні позовні вимоги підтримав пояснивши, що звернення позивача щодо позбавлення батьківських прав матері дитини було розглянуто на засідання органу опіки та піклування. Було з`ясовано, що сторони мають двох дітей. Діти проживають з позивачем. Мати з дітьми не спілкується, не приймає участі у їх вихованні. Тому було прийняте рішення про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно сина , ОСОБА_3 так як донька сторін на даний час вже є повнолітньою.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши учасників розгляду справи, думку дитини, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копію свідоцтва про народження дитини.

Позивач у справі є батьком дитини.

Сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 02 березня 2002 року Бородаївською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1.

В період шлюбу в сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя між сторонами не склалося. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року у справі 173/1172/20 шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується копією рішення суду.

В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідачка, ОСОБА_2 , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням неповнолітнього сина.

Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що неповнолітній син сторін проживає разом з батьком, позивачем у справі.

Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 01.07.2024 року встановлено, що батько створив належні умови для проживання дитини. В квартирі чисто, дитина забезпечена окремою кімнатою, ліжком, постільною білизною, сезонним одягом та взуттям, продуктами харчування, приладдям для навчання. Батько займається вихованням та повним забезпеченням дитини.

Допитана в судовому засіданні дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що він проживає з батьком, який добре до нього ставиться та піклується про нього. З матір`ю він не бачився вже протягом тривалого часу. Мати телефонувала йому через бабусю вони один раз зустрічались в місті , але недовго поспілкувались та розійшлися. Він вважає, що мати повинна бути позбавлена батьківських прав.

Відповідно до постанови Верхньодніпровського районного суд Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року ОСОБА_2 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді попередження, тобто за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до довідки Верхньодніпровського ліцею № 5 Верхньодніпровської міської ради, встановлено, що ОСОБА_3 , навчається у 8-Б класі Верхньодніпровського ліцею № 5, мати учня, ОСОБА_2 у вихованні сина не приймає участі (не спілкується із вчителями, не відвідує батьківські збори).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 , станом на 12.07.2024 року має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 97 571 грн 13 коп.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради 18.12.2024 № 439 року, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківськи прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню доньки, а також встановити, що мати , батько ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з вищевикладених обставин, та оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, думку дитини, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав неповнолітньої дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки судом встановлено, що відповідачка свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо участі у вихованні дитини. Будь-яких перешкод, які б заважали відповідачці виконувати свої материнські обов`язки по відношенню до дитини судом не встановлено. Відповідачка залишила сина батькові і не приймає участі у вихованні і утриманні дитини. Така поведінка матері є свідомою, систематичною та протягом значного періоду часу не змінюється. Неявка матері в судове засідання також свідчить про нехтування останньою своїми батьківськими обов`язками та байдуже ставлення до дітей.

Враховуючи, що з відповідачки вже стягнені аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дане питання відповідно до положень ст. 166 СК України, судом не вирішується..

Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України - Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Таким чином рішення суду після набрання законної сили направити Верхньодніпровському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для відома

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп., так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України. суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування в особі Служби у справах дітей Верхньодніпровської міської ради, , юридична адреса: 51600 вул. С.Яцковського, 25 м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 , по відношенню до її неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження якого зареєстроване виконавчим комітетом Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, 26 серпня 2009 року, актовий запис № 11.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , - 1 211 грн. 20 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Копію рішення після набрання законної сили направити Верхньодніпровському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для відома.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 23.01.2025 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 27.01.2025 року

Дата набрання законної сили: 25.02.2025 року