Провадження №2/523/2220/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"21" січня 2025 р. м.Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:
головуючого судді Аліної С.С.,
за участю секретаря Павлової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% інфляційних збитків, -
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ТОВ «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% інфляційних збитків в якому просить:
08.04.2010 рішенням по справі №2-870/10, що виніс Суворовський районний суд м. Одеси, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 573990,12 грн. заборгованості за Кредитним договором та 1700 грн. судового збору та 252,00 грн. витрат на ІТЗ.
Станом на дату подачі позову вищевказане Рішення суду залишається невиконаним.
Відповідно до ухвали, Суворовського районного суду м. Одеси, від 19.12.2023 р., стягувача у справі №2-870/10 було замінено на ТОВ "Дебт Форс". Таким чином, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В судове засіданні представник позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРС» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.
08.04.2010 рішенням по справі №2-870/10, що виніс Суворовський районний суд м. Одеси, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 573990,12 грн. заборгованості за Кредитним договором та 1700 грн. судового збору та 252,00 грн. витрат на ІТЗ.
Станом на дату подачі позову вищевказане Рішення суду залишається невиконаним.
Відповідно до ухвали, Суворовського районного суду м. Одеси, від 19.12.2023 р., стягувача у справі №2-870/10 було замінено на ТОВ "Дебт Форс". Таким чином, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів.
За ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК.
Діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття й виконання виконавчого провадження.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України.
З огляду на те, що Позичальником після набрання законної сили Рішенням суду, вищевказане Рішення суду в день набрання їм законної сили не було виконано, у Позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3% річних.
Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11).
Унаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, що узгоджується з діючою судовою практикою.
У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних. Стягнення 3% річних можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.
За таких підстав, позовні вимоги ТОВ «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення коштів підлягають задоволенню.
Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526,610,612,625,1054 ЦК України, суд -
Позов ТОВ «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% інфляційних збитків задовольнити.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 21.01.2025 року.

Суддя: Аліна С.С.