ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2025 року м. Кропивницький

справа № 386/841/24

провадження № 22-ц/4809/191/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2024 року у складі судді Гут Ю. О. і

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором № 408370467 від 20.06.2021 у розмірі 36 101 грн 20 коп, судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 20 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 408370467 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

У вказаному кредитному договорі сторонами було погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, а саме перерахувало грошові кошти в розмірі 17 000 грн на банківську карту відповідача.

Однак, внаслідок невиконання умов зазначеного договору у ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка станом на момент подання позову становить 36 101 грн 20 коп (17 000 грн заборгованість по кредиту, 19 101 грн 20 коп заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом).

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс») уклали Договір факторингу № 28/1118-01, предметом якого є відступлення прав вимог, зазначених у відповідних реєстрах, у тому числі за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено Договір факторингу № 05/0820-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах, у тому числі за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

14.02.2022 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір Факторингу № 14/02/2022-01 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Оскільки, відповідач всупереч умовам кредитного договору не виконує своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, та після відступлення позивачу права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки попередніх кредиторів, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2024 рокувідмовлено повністю в задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 408370467 від 20.06.2021 в розмірі 36 101 грн 20 коп.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн покладено на позивача.

Рішення суду мотивовано тим, що доказів на підтвердження оплати за договорами факторингів стороною позивача не надано.

Суд першої інстанції вважав, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 408370467 від 20.08.2021 від первісного кредитора, відповідно ТОВ «Юніт Капітал» не є належним позивачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, суми, які ним було внесено для його погашення, виписки по рахунку, попередження відповідача про дострокове погашення заборгованості, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу та процентів відповідачу не є можливим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Юніт Капітал» просить рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Юніт Капіитал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі та покласти на відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанціїухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Сторонами належним чином визначено та узгоджено істотні умови правочину, що відповідає вимогам чинного законодавства щодо форми та змісту договору.

На підтвердження правомірності набуття права вимоги, позивачем долучено до матеріалів справи реєстри прав вимоги, які містять вичерпну індивідуалізацію боржника та деталізацію заборгованості, а саме: загальну суму заборгованості з розмежуванням на заборгованість за основним зобов`язанням та відсотками.

Відсутність у матеріалах справи актів прийому-передачі прав вимоги є юридично обґрунтованою, оскільки укладеними договорами факторингу такі акти не передбачені як обов`язковий елемент оформлення переходу права вимоги.

Посилання суду першої інстанції на недоведеність переходу права вимоги в зв`язку з тим, що позивачем не долучено докази, що підтверджують оплату договорів факторингу, є нікчемними.

Позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 17 000 грн, а відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги позивача не надано.

Крім того, при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 36 101 грн 20 коп, тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2024 становить 90 840 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 20.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір № 408370467, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 17 000 грн строком на 126 днів.

Відповідно до копії паспорта споживчого кредиту продукту «Комфорт» до Договору № 408370467 від 20.06.2021 основні умови кредитування ОСОБА_1 є кредит у сумі 17 000 грн на 126 днів на споживчі цілі, процентна ставка річних становить 251,85 відсотків.

Згідно заявки на отримання грошових коштів в кредит від 20.06.2021 ОСОБА_1 вказала номер карти для перерахування коштів НОМЕР_1 .

Як вбачається з копії платіжного доручення № 7а115е0b-f17e-4858-ae2a-92ab6f6e140c від 20.06.2021 на картку 5168-75ХХ-ХХХХ-7325 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано суму в розмірі 17 000 грн.

Із копії довідки № 06/2024, слідує, що відповідно до договору № 1336 від 26.09.2013 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено успішні платежі, в тому числі на картку клієнта 5168-75ХХ-ХХХХ-7325.

Відповідно до копії виписки з особового рахунку за кредитним договором № 408370467 станом на 18.06.2024 заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» становить 36 101,20 грн.

28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс», а ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, строк якого закінчується 28.11.2019.

Відповідно до копій додаткових угод № 19 та 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, 28.11.2019 строк даного договору змінено до 31.12.2022.

Згідно до копії додаткової угоди № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеної 31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» а ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимог, а фактор зобов`язується прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Підписання Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. Фактор в строк до 10 робочих днів з моменту отримання ціни продажу оформляє та надсилає кожному боржнику повідомлення про право відступлення права вимоги фактору. Фактор надає підтвердження направлення фактором повідомлення боржникам.

Із розрахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованості за кредитним договором № 408370467 від 20.06.2021 станом на 14.09.2021 строк заборгованості становив 34 112, 20 грн, з яких 17 000 грн тіла кредиту та 17 112,20 грн нарахованих процентів за користування кредиту.

Як вбачається із розрахунку ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості за кредитним договором № 408370467 від 20.06.2021 станом на 14.09.2021 строк заборгованості становив 34 112, 20 грн, з яких 17 000 грн тіла кредиту та 17 112,20 грн нарахованих процентів за користування кредиту. Однак заборгованість ТОВ «Таліон Плюс» за даним кредитним договором нарахована станом на 28.10.2021 та становив 36 101,20 грн, з яких 17 000 грн тіла кредиту та 19 101,20 грн нарахованих процентів за користування кредиту.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01 відповідно до якого ТОВ «Таілон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, строк якого закінчується 04.08.2021.

Відповідно до копій додаткової угоди до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, укладеної 05.08.2020, додаткової угоди № 1 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, укладеної 10.08.2020 додаткової угоди №2 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, укладеної 03.08.2021, та додаткової угоди № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, укладеної 30.12.2022, строк даного договору факторингу продовжено до 30.12.2024.

Згідно до копії реєстру прав вимоги № 7 від 28.10.21 ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту № 408370467 від 20.06.2020 у розмірі 36 101,20 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, виходячи з приписів Закону України «Про електронну комерцію», укладення електронного договору можливо шляхом зазначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (чч. 1-3 ст. 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Вказані норми не встановлюють імперативної вимоги щодо передання первісним кредитором новому кредитору оригіналів первинних документів як умови переходу права вимоги, отже, і наявності оригіналів цих документів у нового кредитора.

Передання таких документів має на меті перевірку існування у первісного кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків.

Обставина непередання новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, створює певні ризики для нового кредитора, пов`язані з невиконанням боржником своїх зобов`язань на користь саме нового кредитора.

Однак відсутність передання новому кредитору таких документів не може вказувати на відсутність передання права вимоги взагалі.

Водночас вимога щодо надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до статті 517 ЦК України не є тотожною до вимоги щодо надання до суду доказів відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника для здійснення заміни кредитора у справі (процесуального правонаступництва). Зазначені вимоги випливають з різних правових підстав на не є взаємозалежними.

Отже, для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки про те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Отже, суди беруть до уваги належні, допустимі і достовірні докази, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за яким набуває новий кредитор.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач посилався на те, що він є кредитором відповідача за кредитним договором № 408370467 від 20 червня 2021 року, укладеним боржником з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», право вимоги від якого перейшло спочатку до ТОВ «Таліон Плюс», потім до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», і вже на підставі Договору факторингу до позивача.

Матеріалами справи підтверджується, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а. с. 82-88).

28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 44).

21 жовтня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 25 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою виклали текст договору факторингу в новій редакції (а. с. 113-114).

31 грудня 2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою сторони продовжили строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції (а.с. 49-55).

31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а. с. 45).

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 1.2. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до Договору, а саме - реєстрах прав вимоги.

Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього Договору (п.4.1. Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року).

У якості додатків до вказаного Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року позивачем надано:

- Додаток № 1 Реєстр прав вимог (Форма) (а. с. 89);

- Додаток № 2 Повідомлення боржника за кредитним договором (Форма) (а. с. 90-91);

- Додаток № 3 Акт повернення права вимоги (Форма) (а. с. 92).

Однак, будь яких доказів про включення прав вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 408370467 від 20 червня 2021 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суду не надано.

Додані до договору додатки не містять будь якої інформації (ПІБ позичальника; ідентифікаційний номер позичальника; валюта кредиту; загальна сума боргу; залишок заборгованості по основному боргу; банк, що надав кредит (первісний кредитор); номер кредитного договору) про передачу ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги серед інших боржників і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 408370467 від 20 червня 2021 року у розмірі заборгованості 36 101,20 грн.

За встановлених обставин відсутності Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, Акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги, не надання доказів на підтвердження оплати за договором факторингу, позивачем не доведено набуття ТОВ «Таліон Плюс» та, як наслідок, в подальшому ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 408370467 від 20 червня 2021 року, укладеними між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і цим боржником.

Таким чином, через відсутність в матеріалах справи належних доказів переходу до ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги за Договором Факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № № 408370467 від 20 червня 2021 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором є передчасними, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, повно та всебічно дослідиши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Суд не бере до уваги посилання апеляційної скарги про те, що сторонами належним чином визначено та узгоджено істотні умови правочину, що відповідає вимогам чинного законодавства щодо форми та змісту договору, з огляду на те, що ТОВ «Юніт Капітал» не довело факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, а тому суд не надає оцінку доведеності розміру заборгованості.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» залишити без задоволення, а рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник