Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2025 Справа №607/25486/24 Провадження №2/607/1307/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Бумба М.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишнього непрацездатного подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишнього непрацездатного подружжя, згідно з яким просить стягувати із відповідача на користь ОСОБА_3 , довічно, починаючи від 25.11.2024, щомісячно, аліменти в розмірі 25 відсотків від усіх його доходів, але не менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.05.2024 розірвано шлюб між сторонами, який був зареєстрований 01.08.2013. Під час проживання у шлюбі, позивач одержав тяжку травму голови, внаслідок чого йому було визначену стійку втрату працездатності з потребою у постійному догляді та призначену першу групу інвалідності на період з 13.05.2021 по 01.06.2024. В свою чергу, 06.08.24 позивачу визначену другу групу інвалідності довічно, а можливість праці обмежена в спеціально створених умовах, що суттєво зменшує можливості позивача працювати та самостійно заробляти собі на життя. Матеріальне забезпечення позивача обмежується виключно розмірами пенсії, яка за десять місяців 2024 року становила 28085 грн., тобто 2808,5 грн. у місяць. Жодної матеріальної допомоги чи моральної підтримки за весь час лікування та непрацездатності відповідач позивачу не надавала. Також за заявою відповідача Тернопільським міськрайонним судом видано наказ від 08.07.24 про стягнення із позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, які позивач на даний час сплачує.

Ухвалою суду від 09.12.2024 у даній справі відкрито провадження та ухвалено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_2 подала суду відзив на позовну заяву, у якому позов не визнала, зазначивши, що позивач є частково непрацездатним та на її думку має можливість забезпечувати себе самостійно. Так, наявність другої групи інвалідності у позивача не виключає можливості його обмеженої працездатності, якщо є висновок про можливість праці у спеціальних умовах. Також вважає, що позивач має змогу звертатись до центрів зайнятості або шукати роботу самостійно. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували його активний пошук роботи, а це на думку відповідача свідчить про його не бажання забезпечувати себе самостійно. Крім цього, просить врахувати що на утриманні відповідача знаходиться неповнолітня дитина від шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на яку із позивача стягуються аліменти. Також, просить врахувати, що доходи відповідача складаються виключно із заробітної плати, а саме, те, що її дохід за період з травня по жовтень 2024 року склав 39702,6 грн. Зазначила, що вона витрачає кошти на утримання дитини, оплату додаткових здібностей дитини за вивчення дитиною англійської мови, математики та занять спортом. Крім цього, зазначила, що вона надавала позивачеві свою підтримку, збирала добровільно надані кошти на лікування позивача, які передавала останньому. Відтак, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач відповіді на відзив не подавав.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просять суд їх задовольнити, з підстав наведених у позові..

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у їх задоволенні просить відмовити з підстав наведених у відзиві на позов.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2013, який розірвано згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду, яке набрало законної сили, від 10.05.2024.

У даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, який проживає разом із відповідачем та перебуває на її утриманні.

Як вбачається із копії довідки до акту медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №211895, ОСОБА_3 встановлено першу групу інвалідності з 13.05.2021 по 01.06.2024 із зазначенням, що він потребує стороннього догляду.

Згідно із копії витягу із медичної карти стаціонарного хворого №12423, №3142, складених КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня», ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у зазначеному лікувальному закладі з 26.08.2024 по 04.09.2024 та з 27.02.2024 по 08.03.2024 у зв`язку із наслідками перенесеної важкої черепно-мозкової травми (17.01.2021), генералізованою епілепсією, структурного ґенезу, хронічною правобічною сенсо-невральною приглухуватістю ІV ст. (глухота).

Як вбачається із копії довідки до акту медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №730220, ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання з 01.08.2024 довічно, із зазначенням висновку про умови та характер праці: робота в спеціально створених умовах.

Також, Тернопільським обласним центром медико-соціальної експертизи щодо ОСОБА_3 складено індивідуальну програму реабілітації інваліда №646 від 16.08.2024 згідно із яким останньому рекомендована робота в спеціально створених умовах, прості види робіт.

Як вбачається із довідки про доходи, виданої Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області сума пенсії по інвалідності ОСОБА_3 за період з січня 2024 по жовтень 2024 склала 28085 грн. та з 01.06.2024 він отримує 2725 грн. на місяць.

08.07.2024 суддею Тернопільського міськрайонного суду видано судовий наказ №2-н/607/1721/2024, згідно із яким наказано стягувати із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.06.2024, до досягнення дитиною повноліття, які позивач сплачує на даний час.

Згідно довідки №7 від 03.12.2024, виданої ФОП ОСОБА_7 , ОСОБА_6 займає посаду менеджера зі збуту у ФОП ОСОБА_7 з 29.12.2023 по даний час та отримала дохід із грудня 2023 по жовтень 2024 року у розмірі 79453,33 грн.

Відповідно до довідки, виданої ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на платних курсах із вивчення англійської мови з 2023 по даний час.

Згідно із інформацією, наданої на виконання ухвали суду головним управлінням ДПС у Тернопільській області від 09.01.2025 №351/6/19-00-12-02-03, ОСОБА_2 упродовж січня-жовтня 2024 отримувала доходи у вигляді заробітної плати у ФОП ОСОБА_7 , яка із 01.04.2024 складає 8200 грн., щомісячно.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України. Так згідно ч.1-3 ст.76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Згідно із положеннями ч.1, ч.3 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

Частиною 1 статті 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм, а саме ст. ст. 75, 76 СК України, дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», визначено на 2025 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складає 2361 гривня.

Установлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності, яка з 01.10.2024 року складає 2725 гривень, що підтверджено довідкою про доходи складеною Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази вважає, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишнього непрацездатного подружжя не підлягає до задоволення. При цьому, відмовляючи у задоволенні позову суд зазначає, що позивач хоча є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання, втім отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2725 грн., яка не є нижчою від прожиткового мінімуму, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на даний час. Крім цього, суд також зазначає, що відповідач хоча є працездатною особою, працевлаштована та отримує щомісячний дохід у розмірі 8200 грн. щомісячно, однак, зауважує, що на її утриманні та вихованні перебуває неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відтак, суд вважає, що ОСОБА_2 , як колишню дружину позивача із наведених вище підстав, не можна вважати такою, що може надавати матеріальну допомогу в розумінні ч.2 ст.75 СК України, а ОСОБА_3 таким, що потребує матеріальної допомоги у розумінні ч.4 ст.75 СК України. Крім цього, суд зазначає, що стягнення аліментів із позивача у користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 на підставі судового наказу, не є підставою для надання матеріальної допомоги позивачу, оскільки у випадку неможливості їх сплати ОСОБА_3 у визначеному судовим наказом розмірі, позивач не позбавлений можливості звернутись із позовною заявою про зменшення розміру аліментів або із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у порядку встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.

Оскільки позивач є особою з інвалідністю другої групи, а тому звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» відтак, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишнього непрацездатного подружжя, відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складене 27.01.2025 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан