УХВАЛА

23 січня 2025 року

м. Київ

справа № 161/1284/24

провадження № 61-683ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати судовий наказ виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області

31 січня 2024 року у цивільній справі № 161/1284/24 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано судовий наказ у справі № 161/1284/24, виданий 31 січня 2024 року Луцьким міськрайонний судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь стягувача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 січня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Волинського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

15 січня 2025 року засобами поштового зв`язку та 16 січня 2025 року засобами електронного зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Волинського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 161/1284/24.

У відповідності до частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 160 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є особливою формою судового рішення та одночасно виконавчим документом.

Суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу (стаття 173 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною першою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, зміст пункту 25 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України, які є спеціальними нормами процесуального права та регламентують право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, після їх перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку не передбачено. Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 05 вересня 2019 року про закриття касаційного провадження

у справі № 753/23412/17 (провадження № 61-44581сво18) дійшла висновку, що постанова апеляційного суду, якою відмовлено у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Аналогічного висновку, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, дійшов Верховний Суд в ухвалах від 18 листопада 2024 року у справі № 565/968/24 (провадження № 61-14714ск24), від 18 жовтня 2024 року у справі № 2-2551/11 (провадження № 61-2858ск24), від 9 вересня 2024 року у справі № 759/13361/23(провадження № 61-11782ск24)

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки касаційні скарги подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Помилкове зазначення в постанові апеляційного суду про можливість її касаційного оскарження, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини першої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара