Справа № 465/7307/24
Провадження № 2-о/444/81/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

22 січня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жовкві Львівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, яка подана її представником ОСОБА_2 , зазначивши заінтересованою особою ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити, що правовстановлюючий документ, Заповіт, зареєстрований в реєстрі за номером №2742, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування поданої зави посилається на те, що у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянки ОСОБА_4 (Далі по тексту - Заповідач), що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 10 квітня 2024 року відкрилась спадщина за заповітом, який був складений та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. 25 вересня 2017 року та зареєстрований у реєстрі за №2742. Згідно даного заповіту, Заповідач - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 і проживала у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зробила таке розпорядження на випадок її смерті: усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належить на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_3 (заінтересована особа, спадкоємець за заповітом), ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_3 приходиться єдиною онукою Заповідача, дочкою її сина ОСОБА_5 . Оскільки Заінтересована особа - спадкоємець є громадянкою іншої держави і не проживає на території України, не має можливості приїхати, щоб реалізувати свої спадкові права, було складено та видано довіреність 78 АВ 5499335 від 29 травня 2024 року посвідчену ОСОБА_6 тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса нотаріального округу Санкт-Петербург, (апостильована та перекладена на українську мову) на користь ОСОБА_1 , (Далі по тексту- Заявник), якою уповноважено останню на ведення справи з оформлення спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті Заповідача. Після отримання довіреності, Заявник звернулась до нотаріуса для ознайомлення зі заповітом та оформлення відповідних документів для отримання спадщини. В процесі, обидві побачили технічну помилку в заповіті, Заповідач вказала нотаріусу неправильний рік народження онучки. Замість правильного 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , Заповідач вказала неправильний 1987 рік.

У зв`язку з чим, нотаріус в усній формі відмовила Заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендувала в судовому порядку встановити даний юридичний факт, оскільки виправити описку в заповіті після смерті заповідача не може. Лише встановивши в судовому порядку даний юридичний факт, Заявник зможе реалізувати спадкові права на користь ОСОБА_3 . На момент подання повторної заяви, нотаріус надала письмову відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Отже, даний Заповіт є складений на користь єдиної онучки, яка є дочкою єдиного сина Заповідача. І це лише помилка в одній цифрі, яка позбавляє права реалізувати спадкові права.

У зв`язку з наведеним, заявник просить подану заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 23.09.2024 року за підсудністю до Жовківського районного суду Львівської області направлено подану представником ОСОБА_1 - адвокатом Козак Роксоланою Ігорівною заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі ст. 316 ЦПК України, оскільки заявник - ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (арк. спр. 19-20).

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 29.10.2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення, залишено без руху, надавши заявнику строк для усунення зазначених в описовій частині ухвали недоліків терміном 10 (десять) днів з дня отримання ухвали.

10.12.2024 року представником заявника ОСОБА_2 подано заяву про усунення недоліків відповідно до ухвали судді від 29.10.2024 року.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 16.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (арк. спр. 70).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 просила подану нею заяву задовольнити. Додатково пояснила, що вона побачила неправильну дату народження, яка вказана у заповіті, що складений в користь її внучки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Нотаріус роз`яснила, що необхідно звернутися до суду, щоб виправити таку помилку. Також зазначила, що вона є бабцею ОСОБА_3 , а остання є її онукою.

Суд вважає за можливе розглянути справу без учасників справи, які не з`явилися, зважаючи на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (арк. спр.60).

25.09.2017 року ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. та зареєстрований у реєстрі за №2742. Згідно з цим заповітом, ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 і проживала у АДРЕСА_1 , зробила таке розпорядження на випадок її смерті: усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належить на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце народження - місто Братськ, Іркутська область, Росія, її батьком є ОСОБА_5 , матір`ю - ОСОБА_7 , що стверджується копією свідоцтва про народження, яке перекладено з російської мови (арк. спр. 58, 59).

Місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано: регіон - АДРЕСА_3 , що підтверджується копією витягу з паспорта, перекладеного з російської мови (арк. спр. 61).

Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. ОСОБА_3 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , від імені якої діє ОСОБА_1 , листом роз`яснено, що неможливо ідентифікувати особу, що подала заяву про прийняття спадщини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та особу, на яку складено заповіт - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з різницею в даті народження, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснює спадкоємцю процедуру звернення до суду (арк. спр. 48).

Як встановлено з наданих до суду матеріалів та стверджено заявником ОСОБА_1 в судовому засіданні, ОСОБА_3 бажає реалізувати свої права на спадкування після смерті ОСОБА_4 . Як ствердила заявник ОСОБА_1 в судовому зсіданні ОСОБА_3 є онукою померлої ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна, особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 2, 7 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 ЦПК України.

Положеннями ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У п. п. 1, 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, а також, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Отже, вимога про встановлення будь-якого факту в рамках позовного або окремого провадження має переслідувати певну юридичну мету та безпосередньо призводити до ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача чи заявника.

Судом під час розгляду заяви ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , в порядку окремого провадження, про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлено, що заявник ОСОБА_1 просить встановити, що правовстановлюючий документ, а саме заповіт, зареєстрований в реєстрі за номером №2742, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, метою звернення з вказаною заявою до суду ОСОБА_1 , є те, що встановлення цього факту необхідно заінтересованій особі - ОСОБА_3 , а не заявникові, яким є ОСОБА_1 , для здійснення права спадкування.

Зазначені заявником обставини дають суду підстави вважати, що вимога заявника фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав заінтересованої особи - ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявником ОСОБА_1 не обґрунтована необхідність встановлення заявленого нею факту та які саме її права чи інтереси, як заявника, підлягають захисту в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що заявник ОСОБА_1 звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне зазначення, в порядку окремого провадження, в силу вимог ст. 318 ЦПК України, не обґрунтувала належними доказами за захистом яких своїх оспорюваних прав, свобод чи інтересів вона, як заявник, звернулася до суду.

Суд вважає, що заявник обрала неналежний спосіб захисту свого права і її вимоги сформульовані таким чином, що у суду відсутні можливості виконати вимоги частини другої статті 5 ЦПК України і визначити спосіб захисту цього права, який би не суперечив закону.

Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 81, 258, 259, 264, 265, 293, 315, 318, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 27.01.2025 року.

Суддя: Олещук М. М.