Справа № 522/9625/23
Провадження № 2/522/2681/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою, -

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з 118/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 190,8 кв. м., житловою площею 125,2 кв.м.

Після смерті ОСОБА_3 до суду звернулась ОСОБА_2 із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2022 у справі № 522/3441/22 заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право, який має вирішуватись в порядку позовного провадження.

Позивач указує, що оскільки після смерті ОСОБА_3 минуло більше одного року, ОСОБА_2 не підтверджено право на спадкування після її смерті, а інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, заповіти та спадкові договори останньою не укладались, спадщина, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , підлягає визнанню судом відумерлою.

На підставі наведеного Одеська міська рада просила визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з 118/1000 часток квартири АДРЕСА_1 . Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого, після набрання ним законної сили воно є підставою для державної реєстрації за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради права власності на 118/1000 часток квартири АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву чи інших процесуальних документів від неї до суду не надходило.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 01.02.2022. Актовий запис про смерть № 1317.

ОСОБА_3 на праві власності належало 118/2000 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 190,8 кв. м., житловою площею 125,2 кв.м., на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Арабаджи К. Г. 31.01.2018 та зареєстрованого в реєстрі за № 3.80.

Крім того, ОСОБА_3 належало на праві власності 118/2000 часток квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.09.2021, виданого державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Оліянчук С. С. та зареєстрованого в реєстрі за № 7-589.

Реєстрація права власності ОСОБА_3 на указані частки квартири підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.05.2023.

З довідки № Р1-223308/-ф/л від 16.02.2022 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 25.03.2016 по 02.02.2022.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73640247 від 18.08.2023 відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Як слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 73640251 від 18.08.2023 відсутня інформація про складені ОСОБА_3 заповіти/спадкові договори.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2022 у справі № 522/3441/22 заяву ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи - Одеської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду, оскільки між ОСОБА_2 та Одеською міською радою існує спір про право, який стосується спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , розгляд якої передбачений в загальному порядку.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно із ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті на життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Згідно із статтею 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Згідно із статтею 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Звертаючись до суду із позовом, Одеська міська рада посилалася на те, що спадщину після смерті ОСОБА_3 ніхто не прийняв, ОСОБА_2 не підтверджено право на спадкування після її смерті, а інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, відсутні відомості про складення ОСОБА_3 заповіту чи спадкового договору.

Однак, позивачем не надано доказів у підтвердження відсутності спадкоємців ОСОБА_3 за законом відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, якою визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачем до позовної заяви долучено довідку № Р1-223308/-ф/л від 16.02.2022, з якої слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 25.03.2016 по 02.02.2022.

Однак, дана довідка лише підтверджує реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за указаною адресою за певний період та на час відкриття спадщини, однак не підтверджує відсутність інших осіб, зареєстрованих за даною адресою.

Доказів про відсутність спадкоємців, які постійно проживали разом із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, зокрема зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , матеріали справи не містять.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 зазначила, що спірна квартира є квартирою спільного заселення та в ній можуть бути зареєстровані інші особи.

При цьому, у разі наявності спадкоємців ОСОБА_3 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, визнання спадщини відумерлою та передача її у власність територіальної громади, призведе до порушення їхніх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 280/1356/16-ц (провадження № 61-18231св18) у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин належними і допустимими доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Разом з тим, позивачем не заявлялося клопотання про витребування судом доказів на підтвердження відсутності спадкоємців ОСОБА_3 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, зокрема щодо осіб, зареєстрованих за місцем проживання спадкодавця на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому суд зауважує, що право суду на збирання доказів, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, у справах позовного провадження є обмеженим відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК, а збирання доказів у порушення наведеної процесуальної норми може призвести до порушення принципу змагальності цивільного судочинства та рівності всіх учасників перед судом.

Отже, додані до позовної заяви докази не підтверджують в достатній мірі обставини, викладені у позовній заяві.

Відтак, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову Одеської міської ради слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Одеської міської ради до ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Одеська міська рада, , адреса: м. Одеса, Думська площа, 1;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 28.01.2025.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА