Справа № 755/5439/24
Провадження №: 2/752/1533/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючої судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договором позики,

У С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», Товариство) звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №6463791, №23461-04/2023, №03857-04/2023, №10751-04/2023 та договором позики №78862388 у загальному розмірі 113269,08 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір позики №78862388, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківських картковий рахунок позичальника, а останній у свою чергу зобов`язався повернути позичальнику таку ж суму грошових коштів у день закінчення строк позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що на сайті позикодавця він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання договору вчинив цей вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті позикодавця.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, згідно умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні останньому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №10 від 21.09.2023 до договору факторингу №14/06/21, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 21314,20 грн, з яких: 7100 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 14214,20 грн - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Також, 15.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 у електронній формі було укладено кредитний договір №6463791, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки останнього.

24.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №24112023, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а останній приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2023 до договору факторингу №24112023, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 36668,58 грн, з яких: 14595,04 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 22073,54 грн - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Окрім того, 14.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі - ТОВ «ФК «Інвеструм») та ОСОБА_1 у електронній формі було укладено кредитний договір №23461-04/2023, згідно з умовами якого кредитодавець надав клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, звітності, платності, а клієнт у свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

03.07.2023 на підставі договору факторингу №3072023, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач набув права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №27122023-2 від 27.12.2023, позивач набув, зокрема, права грошової вимоги до відповідача в сумі 30812,50 грн, з яких: 8500 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 22312,50 грн - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Також, 03.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» те ОСОБА_1 у електронній формі було укладено кредитний договір №03857-04/2023, за умовами якого кредитодавцем було надано клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, звітності, платності, а клієнт у свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

03.07.2023 на підставі договору факторингу №3072023, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі - ТОВ «Стар Файненс Груп»), останній, як фактор, став новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримало право вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами договору факторингу акту приймання-передачі, копія якого позивачем додається до позовної заяви. У подальшому, 27.10.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №27102023, у відповідності до умов якого клієнт відступив позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №27122023 від 27.10.2023, позивач набув, зокрема, права грошової вимоги до відповідача в сумі 18250 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 13250 грн - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Окрім того, 20.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі - ТОВ «Аванс Кредит») та ОСОБА_1 у електронній формі був укладений кредитний договір №10751-04/2023, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а останній взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених договором.

12.06.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм Груп» (далі - ТОВ «Інвеструм Груп» було укладено договір факторингу №12062023, у відповідності до умов якого до останнього від первісного кредитора перейшло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Надалі, 27.12.2023 між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК « Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27122023-1, у відповідності до умов якого клієнт відступив позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023, позивач набув, зокрема, права грошової вимоги до відповідача в сумі 6223,80 грн, з яких: 3000 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 3223,80 грн - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Оскільки відповідач у добровільному порядку належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань з повернення грошових коштів за вказаними вище кредитними договорами, а також договором позики, позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом відповідно до вимог якого просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою корить сукупний розмір заборгованості за цими договорами в загальному розмірі 113269,08 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договором позики було передано за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2024 для розгляду цивільної справи №755/5439/24 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов.

Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень щодо суті спору, а також заява про проведення розгляду справи з повідомленням учасників справи, або ж повідомлення про адресу іншого місця проживання, від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками на адресу його зареєстрованого місця проживання, проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до вимог частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини восьмої статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Положеннями статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як убачається з матеріалів справи, 20.04.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №78862388, відповідно до умов пункту 1 якого було визначено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківських рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а останній зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

За умовами пункту 2 вказаного договору сума позики була визначена в розмірі 7100 грн, строк позики 16 днів, процентна ставка 2,5% в день. Дата надання позики визначена 20.04.2023, а останній день її повернення позичальником - 06.05.2023. При цьому вказано, що знижена процентна ставка на день складає 0,75%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою визначена в розмірі 2,7% за день.

Як визначено у пункті позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі.

У пункті 20 договору сторони врегулювали технологію (порядок) його укладення та визначили, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Також, у матеріали справи надано роздруківку додатку №1 до вказаного вище договору позики, де міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

За змістом наведених вище документів убачається, що вони підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором vxC47kmEbV.

У поданій до суду позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилалось на те, що до нього від первісного кредитора перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором позики на підставі відповідного договору факторингу.

Так, в матеріали справи надана копія договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов пункту 1.1. якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

При цьому, при укладенні вказаного вище договору факторингу його сторони визначили, що під терміном «боржники» розуміються позичальники клієнта, яким клієнт надав позику, тобто які мають зобов`язання перед клієнтом згідно з договорами позики, щодо внесення основної суми боргу (кредиту), плати за кредитом (плати за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, а також будь-які представники боржника, повірені, правонаступники, поручителі, інші особи, що взяли на себе обов`язок виконати (повністю або частково) зобов`язання щодо сплати заборгованості замість боржника. «Право вимоги» - права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованості з боржників, які виникли на підставі договору позики.

28.07.2021 та 21.09.2023 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» були укладені додаткові угода №2 та №11 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, згідно яких сторони погодили внести зміни до пункту 1.3 договору, де визначено обов`язок клієнта повідомити боржників про відступлення права вимоги, а також врегулювали питання загальної суми права вимоги, відступаються згідно реєстру боржників №10 від 21.09.2023. Решта положень договору залишилась без змін.

На підтвердження факту переходу до позивача за вказаним вище договором факторингу права вимоги за договором позики №78862388 від 20.04.2023, що укладений із відповідачем, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до позовної заяви надано копію акту прийому-передачі реєстру боржників №10 від 21.09.2023 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021.

У наданому суду витязі з реєстру боржників №10 від 21.09.2023 значиться інформація про передачу права вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за договором позики №78862388, за яким наявна заборгованість у загальному розмірі 21314,20 грн, з яких 7100 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 14214,20 грн - заборгованість за відсотками.

Крім того, 15.03.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №6463791 про надання споживчого кредиту, за умовами пунктів 1.2-1.4 якого, його сторони визначили, що на умовах встановлених цим договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 15200 грн, типом кредиту є кредит, строк кредиту - 352 дні, періодичність платежів зі сплати процентів визначена кожні 16 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору.

Відповідно до пункту 1.5.1, 1.5.2 вказаного договору за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 договору, а знижена процентна ставка становить 1,493% в день та застосовується до умов, визначених у абзацах 2, 3 пункту 1.5.2.

Згідно пункту 3.1 нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

За умовами пункту 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Як визначено у пункті 1.1 та 9.6 договору його укладення здійснювалося сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційною системою товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Договір укладався шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в системі/зазначений в цьому договорі.

Також, 15.03.2023 ОСОБА_1 було підписано додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №6463791 від 15.03.2023, де міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та зазначена інформація про те, що останнім днем повернення позичальником кредитних коштів є 01.03.2024, загальний розмір процентів за користування кредитом, що підлягав сплаті щомісячно визначений у сумі 105263,04 грн.

За змістом наведених вище документів убачається, що вони підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором C4901.

У подальшому, 24.11.2023 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №24112023, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

У підтвердження факту переходу до позивача за вказаним вище договором факторингу права вимоги за кредитним договором №6463791 від 15.03.2023, що укладений із відповідачем, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до позовної заяви надано копію акту прийому-передачі реєстру боржників №1 від 24.11.2023.

У наданому суду витязі з реєстру боржників №1 від 24.11.2023 значиться інформація про передачу позивачу права вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №6463791, за яким наявна заборгованість у загальному розмірі 36668,58 грн, з яких 14595,04 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 22073,54 грн - заборгованість за відсотками.

На підтвердження факту наявності у відповідача перед позивачем інших зобов`язань ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надано суду копію договору про надання фінансового кредиту №23461-04/2023 від 14.04.2023, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 .

За умовами вказаного договору вказано, що товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 8500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У відповідності до умов пунктів 1.2-1.5 цього договору його сторонами було визначено, що типом кредиту є кредит, мета отримання кредиту - на власні потреби клієнта, кредит надається строком на 14 днів, тобто до 27.04.2023, а датою надання кредиту є 14.04.2023.

За користування кредиту клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (5168-74хх-хххх-7142).

При цьому, невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті товариства - https://www.zecredit.com.ua .

У пунктах 2.1, 2.3, 2.4 договору його сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. У разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений пунктом 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуютьсь у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнта (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Умовами пункту 6.1 договору визначено, що він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Також, у матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту та графік платежів за вказаним договором, що підписані ОСОБА_1 , та де вказано, що останнім днем для погашення позичальником кредиту є 27.04.2023, а загальний розмір процентів за користування кредитом, що підлягав сплаті у день повернення кредиту визначений у сумі 2975 грн.

За змістом наведених вище документів убачається, що вони підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W9382.

Надалі, 03.07.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Інвеструм» був укладений договір факторингу №3072023, за умовами якого клієнт передав фактору ,а фактор прийняв і зобов`язався оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями у визначеному договором розмірі, що виникли у клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та клієнтом. На підставі цього договору фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього договору.

На підтвердження факту переходу до ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги за кредитним договором №23461-04/2023 від 14.04.2023 позивач надав суду копію акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 03.07.2023 до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023.

За змістом указаного вище документу убачається, що у ньому міститься виключно узагальнена інформація про передачу клієнтом та прийняття фактором реєстру боржників клієнта, складеного відповідно до умов договору. Сам реєстр або витяг з нього до матеріалів справи позивачем не надано.

Також, 27.12.2023 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) було укладено договір факторингу №27122023-2.

Згідно пункту 1.1 вказаного вище договору фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

На підтвердження факту переходу до позивача за вказаним вище договором факторингу права вимоги за кредитним договором №23461-04/2023 від 14.04.2023, що укладений із відповідачем, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до позовної заяви надало копію акту прийому-передачі реєстру боржників від 27.12.2023, де вказано про прийняття фактором реєстру боржників кількістю 5038.

У наданому суду витязі з реєстру боржників від 27.12.2023 значиться інформація про передачу права вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №23461-04/2023 за яким наявна заборгованість у загальному розмірі 30812,50 грн, з яких 8500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 22315,50 грн - заборгованість за відсотками.

Окрім того, 03.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №03857-04/2023, за умовами якого визначено, що товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У відповідності до умов пунктів 1.2-1.5 цього договору його сторонами було визначено, що типом кредиту є кредит, мета отримання кредиту - на власні потреби клієнта, кредит надається строком на 15 днів, тобто до 17.04.2023, а датою надання кредиту є 03.04.2023.

За користування кредиту клієнт сплачує товариству 730,0% річних від суми кредиту в розрахунку 2,00% на добу. Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (5168-74хх-хххх-7142).

Інші істотні умови даного кредитного договору є аналогічними загаданому вище договорі про надання фінансового кредиту №23461-04/2023 від 14.04.2023.

Також, 03.04.2023 відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, а також додаток №1 до вказаного договору споживчого із встановленим графіком платежів, де значиться, що останнім днем для погашення позичальником кредиту є 17.04.2023, а загальний розмір процентів за користування кредитом, що підлягав сплаті у день повернення кредиту визначений у сумі 1500 грн.

За змістом наведених вище документів убачається, що вони підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W423.

З матеріалів справи також убачається, що 14.04.2023 відповідачем ОСОБА_1 було подано ТОВ «ФК «Інвеструм» у електронному вигляді заявку на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, унаслідок чого того ж дня між кредитором та відповідачем була укладена додаткова угода до договору про надання фінансового кредиту №03857-04/2023 від 03.04.2023, де її сторони погодили відстрочити виконання основного зобов`язання на 10 днів, тобто до 23.04.2023.

Дана заявка та додаткова угода підписані електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором W5184.

Позивач у своїй позовній заяві посилався на те, що до ТОВ «Стар Файненс Груп» перейшло від ТОВ «ФК «Інвеструм» право вимоги до відповідача за договором №03857-04/2023 від 03.04.2023 на підставі згаданого вище договору факторингу №3072023 від 03.07.2023, укладеного між первісним кредитором та ТОВ «Стар Файненс Груп».

Як було зазначено вище, на підтвердження факту переходу до ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги за кредитним договором №23461-04/2023 від 14.04.2023 позивач надав суду копію акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 03.07.2023 до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023.

За змістом указаного вище документу убачається, що у ньому міститься виключно узагальнена інформація про передачу клієнтом та прийняття фактором реєстру боржників клієнта, складеного відповідно до умов договору. Сам реєстр або витяг з нього до матеріалів справи позивачем не надано.

Також, 27.10.2023 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) було укладено договір факторингу №27102023.

Згідно пункту 1.1 вказаного вище договору фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

На підтвердження факту переходу до позивача за вказаним вище договором факторингу права вимоги за договір про надання фінансового кредиту №03857-04/2023 від 03.04.2023, що укладений із відповідачем, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до позовної заяви надало копію акту прийому-передачі реєстру боржників від 27.10.2023, де вказано про прийняття фактором реєстру боржників кількістю 5722.

У наданому суду витязі з реєстру боржників від 27.10.2023 значиться інформація про передачу права вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №03857-04/2023 за яким наявна заборгованість у загальному розмірі 18250 грн, з яких 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 13250 грн - заборгованість за відсотками.

Разом з тим, 20.04.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №10751-04/2023, у відповідності до умов якого, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Типом кредиту визначено кредит, мета отримання кредиту - на власні потреби клієнта, кредит надається строком на 12 днів, тобто до 01.05.2023, а дата надання кредиту - 20.04.2023 (пункт 1.2 договору).

У пунктах 1.3, 1.7 договору вказано, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 36,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,10% на добу.

Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (4441-11хх-хххх-5311).

Водночас у пункті 1.8 зазначено, що невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті товариства - https://www.avans.credit/ .

У пунктах 2.1, 2.3, 2.4 договору його сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. У разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений пунктом 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (1,99 на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуютьсь у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнта (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов пункту 6.1 договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Також, у матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту та графік платежів за вказаним договором, що підписані ОСОБА_1 , та де вказано, що останнім днем для погашення позичальником кредиту є 01.05.2023, а загальний розмір процентів за користування кредитом, що підлягав сплаті у день повернення кредиту визначений у сумі 3000 грн.

За змістом наведених вище документів убачається, що вони підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W9623.

У своїй позовній заяві позивач вказував, що 12.06.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Інвеструм Груп» було укладено договір факторингу №12062023, згідно якого до останнього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №10751-04/2023. Вказував, що у подальшому до позивача від ТОВ «Інвеструм Груп» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором на підставі договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023.

Однак, перевіривши дані твердження позивача, судом виявлено, що на підтвердження переходу до позивача права вимоги до відповідача за цим кредитним договором надані копії інших доказів, аніж тих, що заявлені у позові.

А саме, надано копію договору факторингу №27122023 від 27.12.202, що укладений між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та первісним кредитором ТОВ «Аванс Кредит».

За умовами пункту 1.1 зазначеного договору факторингу його сторони погодили, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

27.12.2023 ТОВ «Аванс Кредит» передало позивачу реєстр боржників за вказаним вище договором факторингу у кількості боржників 3220, що підтверджується копією відповідного акту прийому-передачі від 27.12.2023.

За змістом указаного вище документу убачається, що у ньому міститься виключно узагальнена інформація про передачу клієнтом та прийняття фактором реєстру боржників клієнта, складеного відповідно до умов договору. Сам реєстр або витяг з нього до матеріалів справи позивачем не надано.

Також, суду надана копія договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023, що укладений між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Інвеструм Груп», копію акту прийому-передачі реєстру боржників від 27.12.2023, а також витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023, де вказано про передачу позивачу від ТОВ «Інвеструм Груп» права вимоги до відповідача за кредитним договором №10751-04/2023 з наявною заборгованістю в сумі 6223,80 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 3000 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 3223,80 грн.

При цьому, належних документів, які підтверджували б факт переходу від первісного кредитора ТОВ «Аванс Кредит» до ТОВ «Інвеструм» права вимоги за спірним кредитним договором позивачем не надано.

Вирішуючи спір у даній справі та перевіривши надані позивачем докази на підтвердження факту наявності у відповідача невиконаних зобов`язань, суд дійшов наступних висновку щодо форми укладених останнім правочинів із первісними кредиторами.

Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані банком умови користування послугами банку.

Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року №675-VIII.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до положень частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону).

За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Зі змісту укладених між ОСОБА_1 та первісними кредиторами договору позики №78862388 від 20.04.2023, договору №6463791 про надання споживчого кредиту від 15.03.2023, договору про надання фінансового кредиту №23461-04/2023 від 14.04.2023, договору про надання фінансового кредиту №03857-04/2023 від 03.04.2023 та договору про надання споживчого кредиту №10751-04/2023 від 20.04.2023 убачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між їх сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, вони оформлені в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки ці договори укладені на сайті кредитодавців та за допомогою їхньої інформаційно-телекомунікаційної системи, та відповідач підписав їх одноразовими ідентифікаторами, тому без отримання повідомлень з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайти позикодавців, такі договори не були б укладені. Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19, провадження №61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, провадження №61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20, провадження №61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, провадження №61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20, провадження №61-2902св21.

Договори містять паспортні дані ОСОБА_1 , його адресу, номер телефону та інші відомості.

З положень Закону України «Про електронну комерцію» убачається, що такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.

Договори були вчинені в електронній формі, яка відповідно до статті 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми та обов`язковим до виконання сторонами.

Так, на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості за договором позики №78862388 від 20.04.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 21.09.2023 по 29.02.2024, де значиться, що у відповідача станом на 29.02.2024 за вказаним договором позики наявна заборгованість у загальному розмірі 21314,20 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу в сумі 7100 грн, а також заборгованості за відсотками у розмірі 14214,20 грн.

При цьому, у вказаному розрахунку вказано, що заявлена позивачем заборгованість у розмірі 21314,20 грн виникла станом на 21.09.2023 та у подальшому в розрахунковому періоді не змінювалася, про що у свою чергу наголошував позивач у своїй позовній заяві.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №6463791 про надання споживчого кредиту від 15.03.2023 у відповідача перед Товариством станом на 29.02.2024 наявна заборгованість у загальному розмірі 36668,58 грн, що складається із зазначених вище складових.

Водночас, із вказаного розрахунку також убачається, що заявлена позивачем заборгованість у розмірі 21314,20 грн виникла станом на 24.11.2023 (дату відступлення права вимоги) та у подальшому в розрахунковому періоді не змінювалася, про що у свою чергу наголошував позивач у своїй позовній заяві.

Згідно долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №23461-04/2023 від 14.04.2023 у відповідача перед Товариством станом на 29.02.2024 наявна заборгованість у загальному розмірі 30812,50 грн, що складається із зазначених вище складових.

При цьому, заявлена позивачем заборгованість у вказаному розмірі виникла станом на 27.12.2023 (дату відступлення права вимоги) та у подальшому в розрахунковому періоді не змінювалася, про що у свою чергу наголошував позивач у своїй позовній заяві.

Відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №03857-04/2023 від 03.04.2023 у відповідача перед Товариством станом на 29.02.2024 наявна заборгованість у загальному розмірі 18250 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 13250 грн.

Із вказаного розрахунку також убачається, що заявлена позивачем заборгованість у розмірі 18250 грн виникла станом на 27.10.2023 (дату відступлення права вимоги за останнім договором факторингу) та у подальшому в розрахунковому періоді не змінювалася, про що у свою чергу наголошував позивач у своїй позовній заяві.

В обґрунтування розміру заявленої заборгованості відповідача перед позивачем за договором про надання споживчого кредиту №10751-04/2023 від 20.04.2023 Товариство надало суду розрахунок заборгованості, де вказано про наявність у ОСОБА_1 станом на 29.02.2024 заборгованості у загальному розмірі 6223,80 грн, яка складається із тіла кредиту в сумі 3000 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 3223,80 грн.

Крім того, заявлена позивачем заборгованість у вказаному розмірі виникла станом на 26.09.2023 та у подальшому в розрахунковому періоді не змінювалася, про що у свою чергу наголошував позивач у своїй позовній заяві.

Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як передбачено положеннями статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом укладених між ОСОБА_1 та первісних кредиторів договору позики №78862388 від 20.04.2023, договору №6463791 про надання споживчого кредиту від 15.03.2023, договору про надання фінансового кредиту №23461-04/2023 від 14.04.2023, договору про надання фінансового кредиту №03857-04/2023 від 03.04.2023, договору про надання споживчого кредиту №10751-04/2023 від 20.04.2023, чітко убачається, що видача позичальнику позики або кредиту передбачалася у безготівковій формі у національній валюті шляхом перерахування на реквізити платіжної банківської картки відповідача, які містяться у реквізитах самих договорів.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №755/2284/16-ц.

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно положень частини першої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Разом із тим, перевіривши факт доведення позивачем своїх вимог на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів в цілому та наявності у нього заборгованості з їх повернення, суд зауважує, що ані під час звернення до суду із даним позовом, ані під час розгляду справи судом, позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування відповідачу коштів за договором позики №78862388 від 20.04.2023, договором №6463791 про надання споживчого кредиту від 15.03.2023, договором про надання фінансового кредиту №23461-04/2023 від 14.04.2023, договором про надання фінансового кредиту №03857-04/2023 від 03.04.2023, договором про надання споживчого кредиту №10751-04/2023 від 20.04.2023 (первинних бухгалтерських документів).

Надані ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунки заборгованостей є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит та позику. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, самі по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, такі розрахунки не підтверджують наявності заборгованості у відповідача перед позивачем.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17.

Окрім того, за змістом позовної заяви, а також доданих до неї розрахунків заборгованостей убачається, що позивач, окрім заборгованості за тілом кредитів та позики, також просив суд стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, нарахованих за користування кредитними коштами, отриманими відповідачем згідно укладених вище договорів.

Так, за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Так, згідно з вимогами частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).

З матеріалів справи убачається, що за умовами укладених між відповідачем та первісними кредиторами договору позики №78862388 від 20.04.2023, договору №6463791 про надання споживчого кредиту від 15.03.2023, договору про надання фінансового кредиту №23461-04/2023 від 14.04.2023, договору про надання фінансового кредиту №03857-04/2023 від 03.04.2023, договору про надання споживчого кредиту №10751-04/2023 від 20.04.2023, були установлені чіткі строки надання кредиту з визначенням конкретних дат їх повернення.

Умовами укладених договорів також були встановлені розміри відсоткової ставки, яка повинна була нараховуватися за користування кредитними коштами в межах строку кредитування позичальника.

Отже, незважаючи на відсутність надання позивачем належних доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів, позивачем не надано й обґрунтованих розрахунків сум заборгованостей за відсотками, які заявляється позивачем до стягнення.

Єдині докази, що надані позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованостей за укладеними із первісними кредитороами договорами, - розрахунки, не містять будь-якої інформації щодо періодів й розмірів окремих нарахувань виниклих заборгованостей станом на заявлені дати проведення розрахунків, а також відомостей про сплати або не сплати відповідачем кредитних коштів і відсотків. Надані позивачем документи лише констатують наявність заборгованостей у фіксованих сумах, але не підтверджують їх наявність, походження і розміри.

З цих міркувань суд позбавлений можливості перевірити дійсні періоди здійснення кредитором нарахувань відсотків за користування кредитними коштами та відповідно перевірити їх законність, враховуючи встановлені кредитними договорами та договором позики строки виконання основних зобов`язань.

При цьому, з долучених до позовної заяви копій договорів факторингу убачається, що при їх укладенні сторони врегулювали перелік документації, яка повинна була передаватися фактору при відступленні права вимоги. А саме, визначено, що підлягали передачі, зокрема, документи щодо підтвердження видачі кредиту по основним договорам боржникам, а також детальні розрахунки заборгованості по кредитному договору по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування за період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги.

Наведена вище документація, яка б підтверджувала факт надання позичальнику кредитних коштів за спірними кредитними договорами та договором позики, а також детальних розрахунків з відображенням періодів і розмірів нарахованих відсотків, позивачем ані до позовної заяви, ані в ході розгляду справи судом надано не було.

У постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Разом з цим, перевіривши обґрунтованість посилань позивача щодо набуття ним прав грошової вимоги до відповідача за договором позики №78862388 від 20.04.2023, договору №6463791 про надання споживчого кредиту від 15.03.2023, договором про надання фінансового кредиту №23461-04/2023 від 14.04.2023, договором про надання фінансового кредиту №03857-04/2023 від 03.04.2023, договором про надання споживчого кредиту №10751-04/2023 від 20.04.2023, суд дійшов таких висновків.

Так, пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України).

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

З матеріалів справи убачається, що стороною позивача додано копії згаданих вище договорів факторингу, однак вони надані не в повному обсязі, а лише містять окремі копії аркушів договорів. А отже, дані договори факторингу не можуть бути прийнятий судом, як належні та допустимі докази відступлення прав вимоги за договором позики №78862388 від 20.04.2023, договором №6463791 про надання споживчого кредиту від 15.03.2023, договором про надання фінансового кредиту №23461-04/2023 від 14.04.2023, договором про надання фінансового кредиту №03857-04/2023 від 03.04.2023, договором про надання споживчого кредиту №10751-04/2023 від 20.04.2023 у кінцевому результаті до позивача.

Надані позивачем копії витягів з реєстрів боржників до договорів факторингу не містять підписів сторін фактору та клієнта, які б підтверджували дійсність переходу прав вимоги до відповідача за договорами. Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу.

Більше того, матеріали справи не містять також копію реєстру або витягу з реєстру боржників до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023, укладеним між первісним кредитором та ТОВ «Стар Файненс Груп», а також належних доказів, що посвідчували факт переходу права вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №10751-04/2023 від ТОВ «Аванс Кредит» до позивача.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від первісних кредиторів до позивача на кожному етапі такої передачі за кредитними договорами.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями частини другої статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Як роз`яснено в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів, наданих позивачем доказів та вищенаведених положень закону суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення пред`явленого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №6463791 від 15.03.2023, №23461-04/2023 від 14.04.2023, №03857-04/2023 від 03.04.2023 та №10751-04/2023 від 20.04.2023, а також договором позики №78862388 від 20.04.2023.

Оскільки, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати, на підставі статті 141 ЦПК України покладаються на позивача та відповідно розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 2, 4, 7, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договором позики.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.01.2025.

Суддя А.О. Митрофанова