532/1846/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Омельченко І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А.В.,

учасники справи:

позивач - ТОВ «УкрКредитФінанс»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УкрКредитФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «УкрКредитФінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

04 вересня 2024 року від ТОВ «УкрКредитФінанс» надійшла уточнена позовна заява, в якій змінено прізвище відповідача з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

Позовна заява обґрунтована тим, що 19 лютого 2023 року між ТОВ «УкрКредитФінанс» та відповідачем за допомогою вебсайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УкрКредитФінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації за використанням технічних і програмних засобів, і які в процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 1158-6770. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А7900 для підписання кредитного договору № 1158-6770 від 19.02.2023 року.

Відповідно до умов Договору, кредитодавець узяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту - 4100,00 гривень, строк кредитування - 300 днів, базовий період - 14 днів, знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме: отримавши кредитні кошти, відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі, в разі отримання ним грошових коштів. У свою чергу, відповідач порушив умови кредитного договору та не повернув у повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав у повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем.

Станом на 25.06.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 40713,00 гривень, що складається з простроченої заборгованості за кредитом - 4100,00 гривень, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 36613,00 гривень. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УкрКредитФінанс», а саме: часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами в сумі 20213,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 20500,00 гривень.

Таким чином, позивач прохав суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором № 1158-6770 від 19.02.2023 року, а лише її частину в розмірі 20500,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 4100,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 16400,00 гривень; судові витрати в розмірі 2422,40 гривень покласти на відповідача.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.57-58).

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 вересня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.106-107).

Представник позивача ТОВ «УкрКредитФінанс» - директор Резуєв Є.В. подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов не подала, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від відповідача не надходило.

Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом установлено, що 19 лютого 2023 року між ТОВ «УкрКредитФінанс» та відповідачем був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1158-6770, відповідно до пункту 2.2 якого, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором (а.с.10-15).

За умовами цього Договору, позичальнику надається кредит у розмірі 4100,00 гривень зі сплатою процентів в розмірі 1435,00 гривень (п.2.3, 4.1), строком на 300 днів до 15.12.2023 року (п.4.8), з базовим періодом 14 днів до 04.03.2023 року (п.4.4), зі стандартною процентною ставкою 3,00 % та пільговою процентною ставкою 2,50 % (п.4.6), реальною процентною ставкою на дату укладення договору 1139965,00 % (п.4.10), орієнтовна загальна вартість кредиту становить 41000,00 гривень та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 36 900,00 гривень (п. 4.10).

Пунктом 4.2 Договору визначено, що кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної в п. 4.1 цього Договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної в п. 4.1 цього Договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього Договору та надіслання позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа.

Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту.

У пункті 4.3 Договору вказано, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за пільговою та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності.

Згідно пункту 11.1 Договору, цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. Укладаючи цей Договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на вебсайті кредитодавця (https://creditkasa.com.ua/), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Позичальник підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua/, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (пп.11.3.1 п.11.3).

Судом установлено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1158-6770 від 19.02.2023 року підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А7900 (а.с.15).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Нормами ч.ч. 3,6,7,8,12 ст. 11 цього Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У статті 12 цього Закону закріплено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону).

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року по справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року по справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Викладене вище узгоджується також з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 червня 2022 року по справі № 757/40395/20-ц.

Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач засвідчила, що вона погодилася на отримання грошових коштів (кредиту) саме на умовах, що визначені в договорі про відкриття кредитної лінії № 1158-6770 від 19.02.2023 року. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів (кредиту), а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.

Таким чином, договір про відкриття кредитної лінії № 1158-6770 від 19.02.2023 року укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Також представником позивача надано Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту і Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, які підписані електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором А7900 (а.с.16-25).

На виконання умов договору про відкриття кредитної лінії № 1158-6770 від 19.02.2023 року ТОВ «УкрКредитФінанс» було надано відповідачці кредитні кошти в розмірі 4100,00 гривень, шляхом перерахунку на її банківську картку НОМЕР_1 , вказану нею при укладенні договору, за допомогою системи LigPay, що підтверджується довідками ТОВ «УкрКредитФінанс» та АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.26-34).

Тому суд вважає доведеним факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 4100,00 гривень.

Отримавши кредитні кошти, відповідач не скористалася своїм правом, передбаченим пунктом 6.9 Договору, протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин та не повернула отримані грошові кошти.

Станом на 25.06.2024 відповідач має заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1158-6770 від 19.02.2023 року в розмірі 40713,00 гривень, що складається з простроченої заборгованості за кредитом - 4100,00 гривень, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 36613,00 гривень (а.с.35-38).

Більше того, позивачем (кредитодавцем) було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УкрКредитФінанс» та частково списано заборгованість за нарахованими процентами в сумі 20213,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 20500,00 гривень.

Тому позивач прохав стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором № 1158-6770 від 19.02.2023 року, а лише її частину в розмірі 20500,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 4100,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 16400,00 гривень

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 16400,00 гривень, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За правилами ч. 2 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 627 ЦК України вказано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Цей Закон, крім положень щодо врегулювання простроченої заборгованості, пункту 9 частини третьої статті 9, пункту 15 частини першої та частини другої статті 12 цього Закону, не поширюється на:

1) договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця;

2) договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами;

3) кредитні договори, метою яких є надання споживачу права вчиняти правочини з фінансовими інструментами, якщо такі правочини вчиняються за участю чи за посередництвом кредитодавця або іншого професійного учасника ринку цінних паперів;

4) кредити, що надаються за договорами, укладеними в результаті врегулювання спору шляхом укладання мирової угоди, затвердженої судом;

5) кредити, що надаються виключно в рамках відповідних державних програм або програм органів місцевого самоврядування визначеному колу фізичних осіб і передбачають окремі, визначені такими програмами, умови кредитування, у тому числі виплату процентів за користування кредитом;

6) несанкціонований овердрафт, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого кредитного ліміту, що обумовлений договором між кредитодавцем та споживачем і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення;

8) кредити, що надаються ломбардами у разі передання предмета застави на збереження ломбарду, за умови що зобов`язання споживача обмежуються вартістю предмета застави.

Враховуючи тривалий строк кредитування за договором про відкриття кредитної лінії № 1158-6770 від 19.02.2023 року - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, слід дійти висновку, що на правовідносини сторін поширюються положення Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів» у відповідній частині.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

При цьому, частина 4 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить застереження щодо незастосування зазначених положень пункту 5 частини 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту.

Частинами 5 та 7 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Розділом 2 договору про відкриття кредитної лінії № 1158-6770 від 19.02.2023 року визначено предмет договору, розрахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, відповідно до яких, сума кредиту становить 4100,00 гривень, базовий період нарахування відсотків - до 04.03.2023, нараховані проценти за користування кредитом 1435,00 гривень, разом до сплати 5535,00 гривень.

Відповідно до пункту 4.9 Договору, реальна процента ставка на дату укладення Договору складає 1139965,00 %.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що нарахований позивачем розмір відсотків 16400,00 гривень є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлює вимогу щодо сплати відповідачем, як споживачем послуг банку, непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) в разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 4100,00 гривень.

Суд вважає, що передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 16400,00 гривень є явно завищеною, неспіврозмірною сумі кредиту в розмірі 4100,00 гривень, не відповідає передбаченим ст. 3 п. 6, ч. 3 ст. 509 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.

З огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому, держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

Крім того, суд звертає увагу на пункт 8.4 Договору, згідно якого, позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь кредитодавця проценти від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення в силу положень ст. 625 ЦК України, неустойку, штраф, пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим Договором, які виникли у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за цим Договором під час дії карантину. В період дії в Україні воєнного стану, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування в разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит ( позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки ( штрафу, пені) за таке прострочення.

24 лютого 2022 року в Україні було запроваджено воєнний стан, який діє по даний час.

На час розгляду справи на території України триває воєнний стан та з урахуванням змісту пункту 8.4 Договору відповідач звільняється від обов`язку сплати відсотків у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме з 05.03.2023 року.

Проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований частиною 1 статті 1048 ЦК України.

Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований частиною 2 статті 625 ЦК України, в зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України. Тобто припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку частини 2 статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточнюючи свій правовий висновок, який викладений в постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17) щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне зменшити розмір відсотків з 16400,00 гривень до 1435,00 гривень, передбачених у п. 2.3 та п. 5.3.1 Договору за користування кредитом у межах Базового періоду 14 днів, що на переконання суду, буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково та з відповідача на користь позивача стягується заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1158-6770 від 19.02.2023 року в розмірі 5535,00 гривень, з яких: 4100,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 1435,00 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі виходячи із розрахунку: 5535,00 грн. (задоволені позовні вимоги) х 100 : 20500,00 грн. (ціна позову) = 27 % від сплаченого судового збору 2422,40 грн. = 654,05 грн.

Керуючись статтями 12, 141, 259, 263-265, 354-356 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «УкрКредитФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УкрКредитФінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1158-6770 від 19.02.2023 року в розмірі 5535,00 гривень, з яких: 4100,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 1435,00 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УкрКредитФінанс» судовий збір у розмірі 654,05 гривень.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони:

позивач - ТОВ «УкрКредитФінанс», , м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407.

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя