Справа номер 484/3462/24 Головуючий суду першої інстанції Максютенко О. А.
Провадження номер 22-ц/812/68/25 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яку подано через його представника ОСОБА_2 , на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 вересня 2024 року, ухвалене за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

12 червня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» або Товариство) звернулося до суду з зазначеним вище позовом до ОСОБА_1 , який обґрунтовувало наступним.

17 серпня 2018 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 200 000 грн зі сплатою 24% річних, з обов`язковим мінімальним платежем у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

На виконання умов договору АТ «Альфа-Банк» надало ОСОБА_1 кредитні кошти, які він вчасно не повернув, внаслідок чого станом на 20 вересня 2021 року утворилася заборгованість у сумі 75 129,08 грн.

20 вересня 2021 року АТ «Альфа-Банк» на підставі договору факторингу передало ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» право вимоги за зазначеним вище кредитним договором.

Посилаючись на те, що боржник заборгованість у добровільному порядку не погасив, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 75 129,08 грн.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 вересня 2024 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 10 жовтня 2024 року про виправлення описки позов ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задоволено.

З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 75 129,08 грн, а також судовий збір у сумі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що дослідженими доказами доведені позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а тому відповідач має сплатити позивачу визначену судом суму заборгованості.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із заочним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначав, що наявні у матеріалах справи докази не дають можливості встановити наявність його заборгованості перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Також ОСОБА_1 зауважував на тому, що позивачем пропущено позовну давність, бо договір було укладено 17 серпня 2018 року строком на 12 місяців, а з позовом до суду позивач звернувся у червні 2024 року.

Фактичні обставини справи

17 серпня 2018 року ОСОБА_1 підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої ОСОБА_1 запропонував Банку відкрити йому як позичальнику кредитну лінію у сумі 200 000 грн, для особистих потреб, зі сплатою 24% річних з мінімальним платежем у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн, які підлягають сплаті відповідно до умов додатку №4 до договору. Також він просив випустити міжнародну платіжну картку Master Card DEBIT WORLD зі строком дії 3 роки з моменту випуску. Платежі з повернення кредиту ОСОБА_1 пропонував здійснюваити відповідно до договору, а примірний графік та розрахунок сукупної вартості визначити у тарифах, які є невід`ємною частиною договору.

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що він користувався кредитними коштами і частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем, станом на 20 вересня 2021 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 75 129,08 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 66 591,82 грн, заборгованості зі сплати відсотків у сумі 8029,35 грн, заборгованості зі сплати овердрафту у сумі 407,91 грн та пені у сумі 100 грн.

20 вересня 2021 року АТ «Альфа-Банк» уклало з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» договір факторингу №3, за умовами якого позивач отримав право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором у сумі 75 129,08 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто обов`язок доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (статті 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про повне задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що дослідженими доказами доведено позовні вимоги Товариства.

Проте, із вказаним висновком неможна погодитися у повній мірі, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач мав повернути банку кредитні кошти та відсотки. Сплата будь-яких інших нарахувань банку у наданому суду договорі передбачена не була. Цей договір було укладено строком на три роки, що випливає з тексту оферти, у якій вказано, що відповідач просив видати йому кредитну карту строком на три роки.

Отже, кредитний договір діяв до 17 серпня 2021 року (позивач іншого не довів) і після вказаної дати у позивача припинилося право нараховувати відповідачу відсотки у зв`язку з закінченням строку договору.

Вказане випливає з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, яка звучить так: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Таким чином у Банку наявне право стягнення з відповідача тіла кредиту та відсотків станом на 17 серпня 2021 року, що становить загальну суму 51 287,03 грн (тіло кредиту 43 918,80 грн та відсотки 7368,23 грн).

Посилання відповідача на те, що позивачем було пропущено позовну давність, колегія суддів відхиляє, оскільки з досліджених доказів цього не вбачається. Строк кредитного договору закінчився 17 серпня 2021 року. З позовом товариство звернулося до суду 12 червня 2024 року, а отже в межах трирічного строку. Твердження відповідача про те, що строк кредитного договору закінчився 17 серпня 2019 року не відповідає обставинам справи.

Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про відсутність доказів на підтвердження наявності його заборгованості, оскільки це спростовується наявною у матеріалах справи випискою по його рахунку.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні в бік зменшення суми кредитної заборгованості.

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , змінив рішення суду першої інстанції в бік зменшення заборгованості, задовольнивши позов на 68%, то відповідач повинен відшкодувати позивачу судовий збір за подання позову у сумі 2059,04 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1360 грн. Позивач у свою чергу повинен сплатити відповідачу за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 1453,44 грн.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 вересня 2024 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 10 жовтня 2024 року змінити, зменшивши заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» з 75 129,08 грн до 51 287,03 грн, яка складається з тіла кредиту у сумі 43 918,80 грн та відсотків у сумі 7368,23 грн, судовий збір з 3028 грн до 2059,04 грн та витрати на професійну правничу допомогу з 2000 грн до 1360 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1453,44 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 29 січня 2025 року.