Провадження № 2-др/161/6/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Олексюка А.В.
при секретарі Новак Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву представника позивача - адвоката Мохнюка Максима Вікторовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення додаткових витрат у справі за позовом адвоката Мохнюка Максима Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -
22.01.2025 від представника позивача - адвоката Мохнюка Максима Вікторовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесені судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 40 000,00 грн., а також витрати на проведення судових експертиз (оцінки майна під час подачі позову, будівельно-технічної та земельно-технічної, автотоварознавчих) на загальну суму 47 436,68 грн.
Представник позивача - адвокат Мохнюк М.В. подав заяву про розгляд заяви без їх участі, заяву підтримує, просить задовольнити
Представник відповідача адвокатка Світлицька З.О. подала заяву про розгляд справи без їх участі, заперечувала щодо задоволення заяви в частині стягнення витрат на проведення експертизи, оскільки сторона позивача просить стягнути всю суму витрат, а не пропорційно задоволеним вимогам.
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи (частина четверта ст.270 ЦПК України).
Розгляд заяви здійснювався у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів згідно ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява (клопотання) про стягнення судових витрат підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2025 року позов адвоката Мохнюка Максима Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя задоволено частково та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до положень ч.1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19).
Згідно з п. п. 3-6ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обгрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Під час розгляду даної справи представник позивача заявляв про стягнення судових витрат з відповідача, орієнтовний розмір витрат було вказано у позові.
На підтвердження надання правничої допомоги адвокат Мохнюк М.В. подав: ордер на надання правничої допомоги (а.с.7 Том №1), договір про надання правничої допомоги від 07.09.2022 р, копії чеків про оплату послуг адвоката на суму 14 000 грн, 13 000 грн, акт прийому-передачі послуг професійної правничої допомоги від 22.01.2025.
Згідно п. 3 Договору- вартість наданої правової допомоги становить 46 500,00 грн., які сплачуються Клієнтом у наступній послідовності: - 6 500,00 грн. за процедуру досудового врегулювання спору, які сплачуються протягом 3 днів з моменту підписання цього договору; - 40 000,00 (сорок тисяч) грн., які сплачуються у випадку необхідності представництва інтересів Клієнта в суді.
На підтвердження факту понесення витрат на залучення позивачем експертів надав копії рахунків та платіжних доручень про оплату на суму 3750 грн, 22 718,40 грн, 3 823,68 грн, 15 145,60 грн та на 2000 грн, що в сумі складає 47 436,68 грн.
Враховуючи, що позов адвоката Мохнюка Максима Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя задоволено частково, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, а саме витрат на професійну
правничу допомогу адвоката у розмірі 32 000 грн., витрат на проведення
судових експертиз (оцінки майна під час подачі позову, будівельно-технічної та
земельно-технічної, автотоварознавчих) у розмірі 37 949, 34 грн.
На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що заява представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 270 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Заяву представника позивача - адвоката Мохнюка Максима Вікторовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень та витрати на проведення судових експертиз у розмірі 37 949 (тридцять сім тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 34 коп.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк