Справа № 727/4373/24
Провадження № 2/727/72/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючий суддя Слободян Г.М.

секретар судовогозасідання Вакарчук Т.Р.

за участі сторін, представників сторін:

представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Цеханського В.Д.

представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Калинчук Ю.В.

розглянувши, за правилами загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання рухомого майна спільним сумісним майном подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання рухомого майна спільним сумісним майном подружжя.

Обгрунтовує заявлені позовні вимоги тим, що 07.09.2006 року він, ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 . Вказує на те, що у 2009 році він самочинно збудував двоповерховий житловий будинок по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка належала йому на праві власності.

Посилається на те, що 11.05.2021 року сторонами у нотаріальному порядку було визнано право власності за кожним з них на частку житлового будинку та частку земельної ділянки. Зазначає, що 07.07.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач посилається на те, що після розірвання шлюбу відповідачка не допускає його до будинковолодіяння, змінила замки у будинку та чинить перешкоди, які позбавили його можливості проживати у власній оселі. Вказує на те, що діти за вказівкою матері, його також до оселі не пускають. Стверджує, що дана поведінка відповідача триває вже другий рік. Стверджує, що останній раз, а саме 15.01.2024 року, він хотів побачитись з дітьми та зайти до свого будинковолодіння, однак відповідач його не пустила, відтак ОСОБА_1 , був змушений в черговий раз викликати поліцію та таким чином зайти до будинковолодіння, але ОСОБА_2 жодним чином не відреагувала на дії патрульної поліції та нікого не впустила. Посилається на те, що під час перебування у шлюбі вони з відповідачкою купували меблі, побутову техніку й інші речі, які на даний час знаходяться у будинковолодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , доступу до якого у нього немає.

Вказує на те, що на даний момент на розгляді в Шевченківському районному суді м. Чернівці перебуває справа про виділення в натурі частки житлового будинку та частки земельної ділянки, що знаходяться у спільній частковій власності сторін. Зазначає, що в даній справі проведено судову будівельно-технічну експертизи будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в рамках якої експертом було відфотографоване кожне приміщення будинковолодіяння. Позивач посилається на те, що на даних фотографіях можуть бути зображені рухомі речі, які знаходяться в будинки та які є об`єктом даного позову.

Окрім наведеного, позивач стверджує, що він є тією особою, яка потерпає від економічного насилля зі сторони своєї колишньої дружини, оскільки він змушений відмовитись від нерухомого майна, яке належить йому на праві часткової власності, для того щоб ОСОБА_2 надала дозвіл на спілкування з дітьми. Після виділення в натурі частки з спільного житлового будинку, позивач допускає можливість того, що частка буде без жодного рухомого майна, а тому позивач звертається до суду за захистом своїх законних прав і інтересів, з метою поділу рухомого майна, яке знаходиться в належному йому будинковолодінні, оскільки вже більше двох років спільним будинком та спільним рухомим майном користується відповідач.

Просить визнати рухоме майно, а саме: шкіряний кухонний куток з дерев`яними ручками, стіл з натурального дерева, стільці до стола, холодильник марки «Sharp», кухонні шафи, плита, духовка, витяжка та кухонна мийка «Тека» (знаходяться у кухні); піаніно (знаходиться в кімнаті № 1, на 1 поверсі); стіл з натурального дерева виготовлений на замовлення та стільці до нього, пенал-вітрина з натурального дерева та комод, люстра, (знаходяться в кімнаті №2, в залі); пральна машина марки Boshc, тумба з раковиною, унітаз підлоговий, (знаходяться в ванній кімнаті №1 на 1 поверсі); пральна машина Miele та сушка Miele, ванна- джакузі, рушникосушка, тумба з раковиною, шафа пенал ванний, біде підлогове, унітаз підлоговий (знаходяться в ванній кімнаті №2 на 2 поверсі); комплект мебель: двоспальне ліжко з двома тумбами, туалетний столик з дзеркалом та стільцем (знаходяться в кімнаті № НОМЕР_3 , на 2 поверсі); шафа гардеробна виготовлена на замовлення (знаходиться в гардеробній, на 2 поверсі); комплект мебель для дитячої кімнати, диван та два крісла, (знаходяться в кімнаті № НОМЕР_4 , дитячій кімнаті, на 2 поверсі); диван, комод, килими, два стільця (знаходяться в кімнаті № НОМЕР_5 , вітальні, на 2 поверсі); комплектмебель: двоспальне ліжко, дві тумби до ліжка, туалетний столик з дзеркалом, шафа купе з дзеркалом (знаходяться в кімнаті № НОМЕР_6 , спальні, на 2 поверсі); телевізор Samsung, кофе машина Saeco (знаходяться на кухні); морозильна камера (знаходиться на першому поверсі в кімнаті); газовий котел Vaillant, електричний котел Дніпро (знаходяться в гаражі) спільним сумісним майном подружжя. Також просить стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

05.06.2024 року на електронну адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Калинчук Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що матеріали справи не містять доказів поширення режиму спільної сумісної власності на майно, що є предметом спору. Посилається на те, що наявна в матеріалах справи фототаблиця, а також не є ні належними, ні допустимими доказами того, що рухоме майно, з приводу якого заявлено позов, набуте подружжям за час їх шлюбу. Вважає, що рухоме майно, яке є предметом спору, не входить до спільної сумісної власності подружжя, оскільки відсутні докази набуття його сторонами в період шлюбу.

Відповідачка також пояснила, що наприкінці 2019 року їй встановлено діагноз: інвазивна протокова карцинома правої молочної залози, у зв`язку з чим, вона періодично проходить курси хіміотерапії, радіотерапію, у серпні 2020 р. перенесла операцію, проходить гормональну терапію, мусить періодично летіти в Тель-Авів на лікування. Вказує на те, що не зважаючи на поганий стан здоров`я, вона разом з дітьми досі продовжує потерпати від домашнього насильства з боку позивача. Стверджує, що на початку травня 2022 року ОСОБА_1 повернувся з Будапешту (де святкував день народження з іншою жінкою) в Чернівці і вчинив щодо неї домашнє насильство, після чого подав до неї позов про розірвання шлюбу, забрав з будинку всі свої речі та покинув будинок. Зазначає, що вона з трьома неповнолітніми доньками залишилась проживати у будинку по АДРЕСА_1 , - яке є їхнім єдиним житлом. Відповідачка стверджує, що вона з доньками боїться свого колишнього чоловіка оскільки він вчиняв стосовно них домашнє насильство.

Стверджує, що повідомлені позивачем суду обставини є перекрученими і не стосуються предмету даного позову. З приводу посилань позивача щодо проведення судової товарознавчої експертизи, відповідачка вказує, що не вбачає в цьому потреби, з врахуванням предмету позову; зазначила, що у неї немає коштів оплачувати відповідні судові витрати у разі задоволення позову по цій справі. Вважає, що майно, що є предметом спору, не вартує коштів, необхідних для проведення судової експертизи.

Просить відмовити у задоволені позову, та судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.07.2024 року було відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Цеханського В.Д. про призначення судової товарознавчої експертизи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.07.2024 року закрито підготовче провадження по справі.

У судому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Цеханський В.Д. підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвоката Калинчук Ю.В. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. Зазнчила, що стороною позивача не надано належних доказів щодо того, що зазначене у позові нерухоме майно було придбане у шлюбі. Просила в задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статтей 3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Досліджені судом докази та застосовані норми права.

Судом встановлено, що 07.09.2006 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_7 від 07.09.2006 року (а.с.14).

У 2009 році ОСОБА_1 самочинно збудував двоповерховий житловий будинок по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка належала йому на праві власності згідно державного акту на земельну ділянку ЯЕ N?181334 від 22.10.2009 року (а.с.18-19).

Для надання будівництву легального правового статусу, позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Чернівці з позовом про визнання за ним права власності на самочинне будівництво. Після проведення необхідних експертиз та дослідження обставин справи, 28 грудня 2009 року судом постановлене рішення по справі №2-5075/09 про задоволення позовних вимог. За позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на нерухоме майно самочинно збудоване на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , а саме: на житловий будинок літ. А, загальною площею 238,3 кв.м. в тому числі шість житлових кімнат житловою площею 111,5 кв.м., криницю-1, вигрібну яму - II, огорожу N?1 (а.с.15).

07.07.2022 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.07.2022 року, справа №727/4197/22. (а.с.16).

11.05.2021 року сторонами у нотаріальному порядку було визнано право власності за кожним з них на частку житлового будинку та частку земельної ділянки. Право спільної часткової власності позивача та відповідача посвідчені нотаріально (а.с.17).

На розгляді в Шевченківському районному суді м. Чернівці перебуває справа про виділення в натурі частки житлового будинку та частки земельної ділянки, що знаходяться у спільній частковій власності сторін. 20.03.2023 року суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці було ухвалено рішення про відкриття провадження у справі №727/1633/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки житлового будинку та частки земельної ділянки, що знаходяться у спільній частковій власності (а.с.23).

18.01.2024 року працівниками патрульної поліції було накладено терміновий заборонний припис серія АА №263818 стосовно кривдниці ОСОБА_2 , згідно якого ОСОБА_2 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою - ОСОБА_1 , протягом 10 діб (а.с.26).

Позивачем також надано висновок за результатами його, ОСОБА_1 , психологічної діагностики від 22.01.2024 року. (а.с.28).

На стадії апеляційного розгляду перебуває справа №727/614/24 за заявою ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо видачі обмежувального припису щодо Позивача, в якому просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань до 1 км до місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань до 1 км до місця навчання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ); заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань до 1 км до місця навчання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 (Чернівецька гімназія N? 8 Чернівецької міської ради); заборонити ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , якщо вони перебувають у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними, що підтверджується копією ухвали про відкриття провадження (а.с.29).

Позивач просить визнати спільним сумісним рухомим майном подружжя наступні речі, наявність яких підтверджує фото-таблицями, які додаються до даної позовної заяви:

1.???Шкіряний кухонний куток з дерев?яними ручками, стіл з натурального дерева, стільці до стола, холодильник марки «Sharp», кухонні шафи, плита, духовка, витяжка та кухонна мийка «Тека» (знаходяться у кухні);

2.???Піаніно (знаходиться в кімнаті N? 1, на 1 поверсі);

3.???Стіл з натурального дерева виготовлений на замовлення та стільці до нього, пенал-вітрина з натурального дерева та комод, люстра, (знаходяться в кімнаті N? 2, в залі);

4.???Пральна машина марки Boshc, тумба з раковиною, унітаз підлоговий, (знаходяться в ванній кімнаті N? 1 на 1 поверсі);

5.???Пральна машина Miele та сушка Miele, ванна- джакузі, рушникосушка, тумба з раковиною, шафа пенал ванний, біде підлогове, унітаз підлоговий (знаходяться в ванній кімнаті N? НОМЕР_3 на НОМЕР_3 поверсі);

6.???Комплект мебель: двоспальне ліжко з двома тумбами, туалетний столик з дзеркалом та стільцем (знаходяться в кімнаті N? НОМЕР_3 , на НОМЕР_3 поверсі);

7.???Шафа гардеробна виготовлена на замовлення (знаходиться в гардеробній, на 2 поверсі);

8.???Комплект мебель для дитячої кімнати, диван та два крісла, (знаходяться в кімнаті N? НОМЕР_4 , дитячій кімнаті, на 2 поверсі);

9.???Диван, комод, килими, два стільця (знаходяться в кімнаті N? НОМЕР_5 , вітальні, на 2 поверсі);

10.????Комплект мебель: двоспальне ліжко, дві тумби до ліжка, туалетний столик з дзеркалом, шафа купе з дзеркалом (знаходяться в кімнаті N? НОМЕР_6 , спальні, на 2 поверсі).

11.????Телевізор Samsung, кофе машина Saeco (знаходяться в кухні);

12.????Морозильна камера (знаходиться на першому поверсі в кімнаті);

13.????Газовий котел Vaillant, електричний котел Дніпро (знаходяться в гаражі) (а.с.30-50).

15.05.2024 року ухвалою суду задоволено клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову. На виконання даної ухвали було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на рухоме майно, яке знаходиться в будинку АДРЕСА_1 . Також було ухвалено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та постанову про закінчення виконавчого провадженні. (а.с.106-111).

17.10.2022 р., за результатами психологічної діагностики стосовно старшої доньки сторін Алли психологи Чернівецького міського центру соціальних служб дійшли висновку, щодо ймовірності вчинення стосовно неї та в її присутності психологічного та фізичного насильства; щодо ОСОБА_6 психологи дійшли висновку про ймовірність вчинення щодо неї та в її присутності психологічного насильства; щодо ОСОБА_7 дійшли висновку, що її психоемоційний стан є наслідком вчиненого психологічного насильства. Старша донька, ОСОБА_8 , повідомила, що батько неодноразово вчиняв психологічне насильство (погрози, образи, маніпуляції) та один раз фізичне насильство щодо неї та її матері. Дівчині спокійніше жити без батька. Середня, ОСОБА_6 , зазначила, що батько неодноразово вчиняв домашнє насильство (сварки з мамою та ОСОБА_9 (старша сестра), образи, погрози). У дитини виявлено стан стресу, пов`язаний з пережитою ситуацією, порушення сну, підвищена тривожність. Молодша, ОСОБА_7 , відчуває радість, що батько не проживає з ними, оскільки він часто вчиняв психологічне насильство щодо матері, наголошував, що будинок, в якому вони проживають, належить йому (тобто вчиняв економічне насильство). У дитини є страх перед батьком. Всі діти потребують безпеки та емоційного комфорту (а.с.75-77).

27.01.2024 року щодо дітей знову проведено психодіагностичне обстеження, під час якого діти більш детально повідомили про факти вчинення щодо них домашнього насильства їх батьком, отримали відповідні рекомендації щодо отримання ними обмежувального припису для захисту від батька. Вбачається, що образи дітей на батька не є впливом їх матері (83-95).

У судовому засіданні під присягою було допитано свідка ОСОБА_10 , яка є сестрою позивача. В наданих показах ОСОБА_10 , пояснила, що востаннє навідувала сім`ю ОСОБА_11 у 2019-2020 році, приходила в гості. Зазначила, що в будинку була облаштована одна дитяча кімната. Стверджує, що в 2019 році позивач ОСОБА_1 весь рік перебував на заробітках, працював в Україні. Вказує на те, що коли востаннє вони приходила в гості, брат розповідав їй, що придбав та встановив котел. Зазначила, що безпосередньо вона не бачила як позивач купував рухоме майно, та чи він це зробив за свої кошти. Надалі, після придбання меблів вона більше в гості не приходила. Свідок вважає, що майно купувалося як позивачем так і відповідачем.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

За положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Позивач мотивував заявлені позовні вимоги тим, що «під час перебування в шлюбі сторони купували меблі, побутову техніку й інші речі, які на даний час знаходяться у будинковолодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , доступу до якого у Позивача немає». Вказане, на думку позивача, підтверджується фототаблицею, а також інструкцією з експлуатації холодильника, плити та інструкцією установки мийки.

Так, згідно з ч. 1 ст. 60 СК України до спільної сумісної власності дружини та чоловіка належить майно, набуте подружжям за час шлюбу.

Однак, всупереч наведеній нормі, наявна в матеріалах справи фототаблиця, а також «документи на плиту, холодильник та мийки», які додані до не є ні належними, ні допустимими доказами того, що рухоме майно, з приводу якого заявлено позов, набуте подружжям за час їх шлюбу.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження набуття рухомого майна, яке є предметом спору у період шлюбу, що свідчить про те, що воно не входить до спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів поширення режиму спільної сумісної власності на майно, що є предметом спору.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що у позові також зазначено низку обставин та доказів, які не входять до предмету доказування відповідно до заявлених позивачем вимог.

Отже, з аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога заявлена позивачем не є належним та ефективним способом захисту його прав (п.п. 70 - 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024р. у справі N? 523/14489/15-ц), що у свою чергу є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 42), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21).

Що стосується показів свідків, то Апеляційний суд при цьому у своїй постанові від 11.06.2019 р. посилався на роз?яснення, надані у п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року N? 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», де чітко встановлено, що не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК України визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК України).

Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорії стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

Положеннями статтей 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги пояснення надані учасниками процесу під час розгляду справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись 7, 10, 76, 81, 259,

263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 про визнання рухомого майна, а саме: шкіряний кухонний куток з дерев`яними ручками, стіл з натурального дерева, стільці до стола, холодильник марки «Sharp», кухонні шафи, плита, духовка, витяжка та кухонна мийка «Тека» (знаходяться у кухні); піаніно (знаходиться в кімнаті № 1, на 1 поверсі); стіл з натурального дерева виготовлений на замовлення та стільці до нього, пенал-вітрина з натурального дерева та комод, люстра, (знаходяться в кімнаті №2, в залі); пральна машина марки Boshc, тумба з раковиною, унітаз підлоговий, (знаходяться в ванній кімнаті №1 на 1 поверсі); пральна машина Miele та сушка Miele, ванна- джакузі, рушникосушка, тумба з раковиною, шафа пенал ванний, біде підлогове, унітаз підлоговий (знаходяться в ванній кімнаті №2 на 2 поверсі); комплект мебель: двоспальне ліжко з двома тумбами, туалетний столик з дзеркалом та стільцем (знаходяться в кімнаті № НОМЕР_3 , на 2 поверсі); шафа гардеробна виготовлена на замовлення (знаходиться в гардеробній, на 2 поверсі); комплект мебель для дитячої кімнати, диван та два крісла, (знаходяться в кімнаті № НОМЕР_4 , дитячій кімнаті, на 2 поверсі); диван, комод, килими, два стільця (знаходяться в кімнаті № НОМЕР_5 , вітальні, на 2 поверсі); комплектмебель: двоспальне ліжко, дві тумби до ліжка, туалетний столик з дзеркалом, шафа купе з дзеркалом (знаходяться в кімнаті № 5, спальні, на 2 поверсі); телевізор Samsung, кофе машина Saeco (знаходяться на кухні); морозильна камера (знаходиться на першому поверсі в кімнаті); газовий котел Vaillant, електричний котел Дніпро (знаходяться в гаражі) спільним сумісним майном подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24.01.2025 року.

Суддя Слободян Г.М.