Справа № 486/818/23
Провадження № 2-др/486/2/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.,

при секретарі - Манзенко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Південноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за заявою представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Пшесмецької Тетяни Михайлівни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу у справі №486/818/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної затопленням,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за заявою представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Пшесмецької Тетяни Михайлівни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу у справі №486/818/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної затопленням.

У судове засідання представник позивача Пшесмецька Т.М. не з`явилася, однак направила на електронну адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, вказавши, що вимоги викладені в її заяві про розподіл судових витрат вирішити у відповідності до вимог чинного законодавства з огляду на обставини справи.

Представник відповідача Сорочан В.О. у судове засідання не з`явився, однак надав заяву до суду, у якій просить суд заяву про додаткове рішення суду розглядати без його участі та участі відповідача. Проти заяви заперечують та просять відмовити в задоволенні заяви.

Третя особа на стороні відповідача ФОП ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 20.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено підготовче засідання у справі (том 1 а.с. 118).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.05.2024 року позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ФОП ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної затопленням, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за завдану матеріальну шкоду, а саме: вартість пошкодженої нової комп`ютерної техніки, пошкодженої комп`ютерної техніки, наданої для ремонту та обслуговування, пошкодження меблевого обладнання (вітрини) у сумі 180540,28 грн., витрати на виконання робіт з незалежної оцінки матеріального збитку виконаного ФОП ОСОБА_4 у сумі 3500 грн., витрати на діагностування обладнання, виконане ФОП ОСОБА_5 у сумі 4400 грн., що в загальній сумі складають 188440 (сто вісімдесят вісім тисяч чотириста сорок) грн. 28 коп. Також, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 60000 (шістдесят тисяч) грн. та судовий збір у сумі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 72 коп (том 2 а.с. 43-49).

30.05.2024 року на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача ФОП ОСОБА_1 адвоката Пшесмецької Т.М. про розподіл судових витрат, у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 31950 (тридцять одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу (том 2 а.с. 53-54).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.11.20224 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Сорочаном В.О. задоволено. Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.05.2024 року скасовано та ухвалено нове рішення. Відмовлено у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (том 2 а.с. 168-174).

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та заяви, доходить наступного висновку.

У своїй заяві, яка була подана в межах встановленого законодавством строку, представник позивача ставить питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 31950 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.05.2024 року позов задоволено частково, вирішено питання про розподіл судового збору.

Відповідно до зробленої представником позивача до закінчення судових дебатів у справі заяви про надання доказів про розмір витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи, пов`язаних з наданням правничої допомоги, поданої в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, судом при ухваленні рішення вимоги щодо розподілу судових витрат (крім судового збору) не вирішувалися.

30.05.2024 року представник позивача Пшесмецька Т.М. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та надала докази на підтвердження понесених витрат за надання професійної правничої допомоги.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Суд виходить з того, що питання про стягнення судових витрат, зокрема понесених витрат на правничу допомогу, вирішується судом при ухваленні судового рішення у порядку, спосіб та строки, встановлені ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача ФОП ОСОБА_1 адвокатом Пшесмецькою Т.М. надано Договір про надання юридичних послуг №291221/1 від 29.12.2021 року, Додаток №1 до Договору про надання юридичних послуг №291221/1 від 29.12.2021 року та Акт від 27.04.2024 року про надання юридичних послуг відповідно до договору №291221/1 про надання юридичних послуг від 29.12.2021 року, згідно яких вартість послуг складає 31950,00 гривень (том 2 а.с. 55-56, 57, 58).

Таким чином, надання послуг правничої допомоги вартістю 31950,00 грн. підтверджується доказами.

Водночас, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази понесення (оплати) наданої правничої допомоги, а відтак, суд відмовляє у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 31950,00 гривень.

Також суд звертає увагу, що на момент розгляду заяви про розподіл судових витрат на правову допомогу, вже було постановлено Миколаївським апеляційним судом від 25.11.2024 року щодо скасування рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.05.2024 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на надання правничої допомоги відсутні, а тому подана заява представником позивача Пшесмецької Т.М. про розподіл судових витрат задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 137, 246, 251, 253, 260, 270, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Пшесмецької Тетяни Михайлівни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу у справі №486/818/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної затопленням, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Савін