Справа № 201/61/24
Провадження № 6/201/34/2025
УХВАЛА

23 січня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що згідно із довідками форми ОК-5 та ОК-7 вона з 2021 року не отримує жодних доходів, є безробітною. Жодного іншого джерела доходу, нерухомого майна не має. Заявниця не зможе виконати рішення суду одразу в повному обсязі, щоб це не ускладнило її майновий стан. Виконання рішення одразу і в повному обсязі поставить її у дуже скрутне матеріальне становище, вона не зможе забезпечити себе усім необхідним, не зможе мати достатній і гідний рівень життя, що суперечитиме положенням Конституції України та висновкам Конституційного суду України від 22.05.2018 у справі № 5-р/2018.

На підставі викладеного, просила розстрочити виконання рішення суду до одного року (12 місяців), з моменту набрання законної сили.

Представник Акціонерного товариства «ОТП Банк» Лісова В.Ю. 03.01.2025 надав письмові заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду, у якій звернув увагу на те, що у довідці Форми ОК-5 містяться неактуальні дані, оскільки не відображена інформація за період з 2022 року по теперішній час, тому ця довідка не є належним доказом скрутного матеріального становища. Крім того, відповідачка у заяві про розстрочку виконання рішення зазначає, що з 2021 року є безробітною. Однак, це твердження спростовується аналізом довідки Форми ОК-7, де зазначається, що у період з лютого 2023 року по квітень 2024 року ОСОБА_1 отримувала заробітну плату та за неї були сплачені страхові внески. Всього за 2023 рік відповідачкою отримано 73772,50 грн., а за 2024 рік - 29437,18 грн., що у заяві не зазначено. Для підтвердження низького доходу відповідачка не надала доказів, які б дійсно та переконливо підтверджували факт скрутного матеріального стану, а саме, виписок з банківських рахунків, квитанції оплати за комунальні послуги, заборгованість за іншими кредитним договорами, наявні відкриті виконавчі провадження тощо. У паспорті заявниці містяться відомості про сімейний стан, вона одружена. Проте ОСОБА_1 не надала жодної інформації про матеріальний стан чоловіка, наявність спільного майна, на яке під час виконання рішення може бути здійснено стягнення. Майже три роки поспіль відповідачка не вносила жодних платежів на погашення заборгованості, хоча мала у цей період доходи.

Просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

В судове засідання заявниця не з`явилася, про причину неявки не повідомила.

Представник позивач в судове засідання не з`явився, у запереченнях на заяву поросив розглядати справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024 позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» () заборгованість за кредитним договором/заявою-анкетою № від 16.02.2019р. станом на 10.10.2023р. у розмірі 103385 (сто три тисячі триста вісімдесят п`ять) гривень 96 копійок, яка складається зі: заборгованості за тілом кредиту 18 171,38 грн.; заборгованості за відсотками 2 265,91 грн.; заборгованості за прострочене тіло кредиту 39 828,62 грн; заборгованості за простроченими відсотками 43 120,05 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» () судові витрати у розмірі 2 684,00 грн.

Судове рішення набрало законної сили 07.01.2025.

Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Таким чином, підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зазначений у наведених нормах закону перелік обставин, з якими законодавець пов`язує відстрочення (розстрочення), виконання судового рішення, і які з урахуванням розподілу обов`язку з доказування (стаття 81 ЦПК України) має довести заявник та перевірити суд (ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо), не є вичерпним, але у будь-якому разі ці випадки мають винятковий характер.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі.

Водночас розстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною.

Таким чином, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне зобов`язання, у тому числі в частині строків його виконання. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частина 3 статті 77 ЦПК України).

Положеннями частини 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, як підставу, що ускладнює виконання рішення суду ОСОБА_1 зазначала, що її матеріальний стан на теперішній час не дозволяє їй здійснити оплату всієї суми одразу, оскільки вона не має доходів, є безробітною.

Водночас, як слушно зауважив представник позивача, у долученій до заяви довідці Форми ОК-7 ОСОБА_1 зазначено про отримання нею у період з лютого 2023 року по квітень 2024 року доходу, з якого сплачені страхові внески. Всього у 2023 рік відповідачкою отримано 73772,50 грн., у 2024 році - 29437,18 грн.

Слід зазначити що під майновим станом розуміється не лише заробітна плата, пенсія, але і спадщина, результати правочинів (подарунки, доходи від оренди майна, від операцій з продажу (обміну) рухомого та нерухомого майна) тощо, а також витрати особи.

Інших доказів, які підтверджують майновий стан заявниці, у тому числі її витрат до заяви не надано.

Зазначена заявницею обставина - скрутний матеріальний стан сама по собі не є підставою, що зумовлює розстрочення судового рішення, адже беззаперечних доказів скрутного майнового стану заявниці матеріали справи не містять.

Зважаючи на викладене заявницею не наведено доводів та не надано переконливих доказів наявності у неї або у її сім`ї виняткових обставин, які б дозволили суду задовольнити заяву про розстрочку виконання судового рішення.

Більш того, кредитні зобов`язання, щодо виконання яких судом вирішувався спір у справі, яка переглядається, є зобов`язаннями боржника щодо періодичного повернення взятого кредиту протягом певного строку або шляхом встановлення періодичних платежів.

Із матеріалів справи вбачається, що об`єктом розстрочення є зобов`язання відповідача ОСОБА_1 є повернення кредитних коштів, сплата яких передбачалась періодичними платежами, та не виконувалась позичальником.

За таких обставин, суд вважає, що не може бути надана розстрочка платежів, стягнутих у вигляді одноразової суми, у зв`язку із порушенням зобов`язань по сплаті періодичних платежів.

Крім вказаного, боржник звернулась до суду із заявою про розстрочення виконання рішення, в якій просила розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців. Проте з часу набрання рішенням законної сили і до вирішення цієї заяви жодного платежу не сплатила. Ніяких заходів, що свідчили б про намір відповідачки виконати судове рішення, нею не вжито.

Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 у справі № 5-р/2018, на яке посилається ОСОБА_1 , стосується розгляду питання відповідності Конституції України положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким внесені зміни до Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та скасовані і обмежені пільги ветеранам праці та особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною.

Проте заявниця не надала доказів того, що вона відноситься до категорій цих осіб.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що заява про розстрочення виконання судового рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Наумова