Справа № 466/632/25
Провадження № 2-с/466/7/25
У Х В А Л А

про скасування судового наказу

«29» січня 2025 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Глинська Д.Б. розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі №466/632/25,

В С Т А Н О В И В :

28 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати судовий наказ від 24 січня 2025 року у справі № 466/632/25.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що заявлені вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» є необґрунтованими, оскільки він не є споживачем та власником квартири АДРЕСА_1 . Відтак, просить скасувати судовий наказ від 24 січня 2025 року у справі № 466/632/25.

Крім того, просив стягнути на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» судовий збір, сплачений за подання заяви про скасування судового наказу, у розмірі 151,40 грн.

Дослідивши заяву про скасування судового наказу, матеріали додані до неї, приходжу до висновку про часткове задоволення заяви про скасування судового наказу, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 січня 2025 року Шевченківським районним судом м. Львова у цивільній справі № 466/632/25 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за надані послуги з постачання природного газу у розмірі 12 507,75 грн. за період з 01.06.2022 по 30.11.2024, а також 302,80 грн. судового збору.

Як вбачається із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, який сформовано 25.01.2025, боржник ОСОБА_1 не є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відтак, встановлено, що подана заявником заява про скасування судового наказу відповідає вимогам ст.170 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Враховуючи вищевикладені обставини та вимоги процесуального законодавства, вважаю за необхідне скасувати судовий наказ від 24 січня 2025 року у справі №466/632/25.

Щодо вимоги боржника ОСОБА_1 про стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» судовий збір, сплачений за подання заяви про скасування судового наказу, у розмірі 151,40 грн., виходжу з наступного.

За змістом частини третьої статті 171 ЦПК України законодавцем визначені процесуальні дії суду, які можуть мати місце разом зі скасуванням судового наказу - поворот виконання судового наказу.

Боржником клопотання про поворот виконання судового наказу не заявлялося.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( частина 1 статті 133 ЦПК України).

Порядок розподілу судових витрат визначений статтями 141, 142 ЦПК України, які регулюють порядок розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справ у позовному провадженні.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на стягувача за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу.

За вказаних обставин заявлена вимога ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на його користь сплаченого судового збору у розмірі 151,40 грн. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-171, 258-261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

заяву задовольнити частково.

Судовий наказ від 24 січня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості за надані послуги з постачання природного газу у розмірі 12 507,75 грн. за період з 01.06.2022 по 30.11.2024, а також 302,80 грн. судового збору скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на його користь судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу, у розмірі 151,40 грн.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Копію ухвали направити стягувачу та боржнику для відома.

Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Д. Б. Глинська