Дата документу 27.01.2025 Справа № 337/3990/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/3990/23 Пр. № 22-ц/807/62/25 Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н.А. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Полякова О.З.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом (т.с.1 а.с.1), який в подальшому уточнила (т.с.1 а.с.80) та в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, стягнутих згідно з судовим наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя №337/358/21 від 09.03.2021 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період часу з 01.02.2021 по 16.10.2023 в сукупному розмірі 132916,18 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2011р. Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2021 шлюб розірвано. Судовим наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя №337/358/21 від 09.03.2021 з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2021 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, відповідач аліментні зобов`язання належним чином не виконував. В 2021 році допустив заборгованість по аліментам на суму 9825,94грн, в 2022 році 5925,01грн, у 2023 році станом на 01 травня 8055,00грн, у травні 6957,50грн, у червні 1700,00грн. Позивач зазначила, що загальна сума боргу складає 32462,75грн. Вона неодноразово зверталась до відповідача з пропозицією вирішити спірне питання мирним шляхом, але останній від неї переховується за межами України, від будь-якого контакту з нею та державним виконавцем ухиляється, у зв`язку з чим на даний час вирішується питання про оголошення його у розшук. Вона вважає, що неналежне виконання відповідачем своїх аліментних зобов`язань є наслідком його зловмисної волі, оскільки він увесь час, за який утворилась заборгованість, перебував за кордоном, працював та отримував доходи, жив у власне задоволення, ніколи не перебував в умовах воєнного стану, будь-які поважні причини невиконання свого батьківського обов`язку утримувати неповнолітню дитину у нього відсутні. Щоб захистити права своєї дитини, вона змушена звернутись до суду з цим позовом. Вважає, що розмір неустойки по аліментам, що підлягає стягненню, має дорівнювати сумі боргу, яку допускав відповідач, оскільки не існує жодних строків давності у аліментних зобов`язаннях. Відтак вона просить стягнути пеню в розмірі 32462,75грн., в подальшому позовні вимоги у частині розміру стягуваної пені, в якій п.61 первісної позовної заяви було викладено в новій редакції, за змістом якої позивачка просить стягнути з ОСОБА_3 пеню (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2021р. по 16.10.2023р. в сумі 132916,18грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Мурашову Н.А. (т.с.1 а.с. 26).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с. 28) відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2024 року (т.с.3 а.с.194) позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01.10.2022 по 30.09.2023 в сумі 1087,34грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 10,90 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі в частині, посилаючись на неправильне застосуваннянорм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 207-208) просила рішення суду першої інстанції у цій справі в частині відмови у задоволені позовних вимог скасувати; ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , за період часу з 01.02.2021 по 16.10.2023 пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у розмірі 132916,18 грн.

В автоматизованому порядку 14.08.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Полякова О.З. (т.с.3 а.с. 229). Ухвалою апеляційного суду від 15.08.2024 року витребувано справу у суду першої інстанції (т.с. 3 а.с. 120-232), остання була надана апеляційному суду 17.09.2024 року (т.с. 3 а.с. 235). Ухвалою апеляційного суду скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с. 3 а.с.236), які було усунуто апелянтом у встановлений апеляційним судом строк 02.10.2024 року (т.с.3 а.с.245-251). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 04.10.2024 року (т.с. 3 а.с. 252-253), справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (т.с.3 а.с. 254).

Оскільки, згідно зі ст. 368 ч. 1 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ст. 274 ч. 4 п. 1 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про … стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів … Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У клопотанні від 02.10.2024 року (т.с. 3 а.с. 245-246) позивач через свого представника ОСОБА_2 також додатково просила апеляційний суд постановити окрему ухвалу на адресу Ради адвокатів Запорізької області з приводу поведінки адвоката Середи Дмитра Миколайовича, який, будучи представником відповідача у розглянутій справі, всупереч вимогам закону, не зареєстрував кабінет у ЄСІТС, чим істотно утруднив обмін процесуальними документами та змушує сторони вчиняти додаткові поштові розсилки в умовах воєнного стану та активних бойових дій.

Відповідач ОСОБА_3 через свого представника адвоката Середа Д.М. (довідка про утримання у цій справі в електронному кабінеті копій апеляційної скарги (26.09.2024 року т.с. 4 а.с. 1) та ухвали про відкриття апеляційного провадження (01.10.2024 року - т.с. 3 а.с.256) не скористався правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони позивача у цій справі.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та загальний штат суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі не підлягає задоволенню.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідач із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині задоволення позовних вимог позивача у цій справі, погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Позивач через представника оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині відмови у задоволенні її позовних вимог до відповідача.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги сторони позивача ОСОБА_1 і лише в оскаржуваній ним частині - в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у цій справі в оскаржуваній частині, керувався ст. ст.7, 180, 195 -196 СК України, ст. ст. 2, 4 - 5, 12 - 13,76-82, 89, 141, 258, 263-265, 282 ЦПК України та виходив із такого.

Суд встановив, що сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після припинення шлюбних відносин мешкає з матір`ю позивачкою у справі (т.с. 1 а.с. 15 -16).

Судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя №337/358/21 від 09.03.2021 з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2021 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (тс. 1 а.с. 90-91).

Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС у м.Запоріжжі, виконавче провадження ВП №70005314.

Згідно з наданими до суду першої інстанції матеріалами вказаного виконавчого провадження (т.с. 1 а.с. 21-23, 36-40, 88-196, т.с. 2 а.с. 1-108) заява про примусове виконання зазначеного судового наказу була подана стягувачкою ОСОБА_1 до Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі 06.10.2022, постанова про відкриття провадження винесена державним виконавцем 07.10.2022 (т.с. й1 а.с.92 -93).

Державним виконавцем здійснювався виклик боржника, перевірявся його майновий стан, накладено арешт на майно, до суду вносилось подання про розшук боржника.

Постановами державного виконавця від 08.05.2023 щодо боржника ОСОБА_3 встановлені тимчасові обмеження у праві полювання, у паві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами у зв`язку з виникнення заборгованості по аліментам станом на 01.05.2023 в розмірі 8055,00грн. (т.с. 1 а.с. 103, 109, 111).

Постановами державного виконавця від 07.08.2023 вказані тимчасові обмеження були скасовані у зв`язку з тим, що станом на 07.08.2023 заборгованість по аліментам була погашена боржником в повному обсязі (т.с. 1 а.с. 36-40).

Також в матеріалах виконавчого провадження міститься листування боржника ОСОБА_3 з державним виконавцем щодо надання доказів добровільної сплати аліментів, причин виникнення заборгованості (т.с. 1 а.с. 102, 117, 146-147, 152, 155, 176-179, 187-189 ).

За результатами перевірки виконавчого провадження вищестоящим органом постанова №2/03/2023 від 23.05.2023 дії державного виконавця в зазначеному виконавчому провадженні визнані такими, що не відповідають вимогам ч.1,2 ст.18, ч.2 ст.36, ч.2 ст.48, ч.11ст.71, ч.1 ст.76 Закону України «Про виконавче провадження», п.14 розділу VII, п.1,5 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо ефективності та повноти вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання (т.с. 1 а.с. 121-123).

За результатами перевірки виконавчого провадження начальником Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі постанова №70005314 від 16.02.2023 дії державного виконавця в зазначеному виконавчому провадженні визнані такими, що відповідають вимогам ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень (т.с. 1 а.с. 183-185).

В 2021, 2022 роках аліменти сплачувались боржником ОСОБА_3 добровільно шляхом їх безпосереднього переказу стягувачу ОСОБА_1 , з лютого 2023 через депозитний рахунок ВДВС (платіжні документи т.с. 1 а.с. 156-167, 172-174, т.с. 2 а.с. 2-108, 131-250, т.с. 3 а.с. 1-70).

Згідно з розрахунком державного виконавця від 13.01.2023 заборгованість боржника ОСОБА_3 по аліментам на користь ОСОБА_1 станом на 31.12.2022 становить 5925,01 грн. (т.с. 1 а.с. 18-19). Згідно з розрахунком від 04.07.2023 станом на 01.07.2023 - 1700,00 грн. (т.с. 1 а.с. 20). Згідно з розрахунком від 02.10.2024 станом на 30.09.2024 32,50 грн. (т.с. 1 а.с. 149-150). Згідно з розрахунком від 14.11.2023 станом на 31.10.2023 мається переплата в сумі 300,00 грн. (т.с. 1 а.с. 205-206). Згідно з розрахунком від 29.11.2023 станом на 31.10.2023 заборгованість становить 1071,75грн. (т.с. 2 а.с. 117-118).

В межах даної справи (з урахуванням уточнення (збільшення) позовних вимог) позивачка ОСОБА_1 вимагає стягнення з відповідача ОСОБА_3 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2021 р. по 16.10.2023 р. в сумі 132916,18грн.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд першої інстанції вважав позов ОСОБА_1 частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Оскільки, неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати простроченого боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 вказано на те, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто в сімейному законодавстві діє презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, яка є підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Суд першої інстанції правильно вказав, що спростувати цю презумпцію повинен платник аліментів, в даному випадку відповідач ОСОБА_3 .

Як встановлено судом першої інстанції у цій справі, після розірвання шлюбу між сторонами, їх неповнолітній син ОСОБА_4 залишився проживати з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 .

За заявою останньої з відповідача ОСОБА_3 судовим наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя №337/358/21 від 09.03.2021 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2021 і до повноліття дитини.

Для примусового виконання цей судовий наказ був пред`явлений позивачкою/стягувачкою в органи ДВС лише в жовтні 2022 року, виконавче провадження відкрито 07.10.2022.

Згідно з чинним законодавством судовий наказ є особливою формою судового рішення та видається за заявою стягувача без проведення судового засідання та виклику сторін, при видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Копія судового наказу направляється боржнику після його видачі і у випадку видачі наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (ст.170 ЦПК України).

Суд першої інстанції виснував, що докази того, що відповідач ОСОБА_3 отримав копію виданого щодо нього судового наказу, в справі відсутні. Разом з тим, за змістом листування відповідача з державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження, яке міститься в наданих суду матеріалах виконавчого провадження, він знав про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів.

Незважаючи на обізнаність із судовим рішенням про стягнення з аліментів, відповідач не знав конкретного точного їх розміру (в грошовому еквіваленті до 1/4 частини), який зобов`язаний був сплачувати згідно з нормами чинного законодавства України. Цей розмір був розрахований державним виконавцем вже після пред`явлення позивачкою судового наказу для примусового виконання згідно з правилами ч.2 ст.195 СК України як для непрацюючої особи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, виходячи з того, що відомості про наявність у відповідача офіційних джерел доходу, в т.ч. за кордоном, у виконавчому провадженні відсутні.

При цьому, до моменту пред`явлення судового наказу для примусового виконання відповідач щомісячно сплачував аліменти добровільно в самостійно визначеному розмірі, що підтверджено наявними в цій справі платіжними документами та розрахунками державного виконавця і не спростовано позивачкою. Згідно з розрахунками заборгованості, які складались державним виконавцем вже під час виконавчого провадження, цей розмір був максимально наближеним до визначеного державним виконавцем, а іноді перебільшував його.

Враховуючи вказане, оцінивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції вважав, що вина відповідача ОСОБА_3 , як обов`язковий елемент для стягнення неустойки (пені) згідно з ч.1 ст.196 СК України, у виникненні заборгованості по аліментам за період з 29.01.2021 (дата початку стягнення аліментів за судовим наказом) по вересень 2022 року (місяць, попередній перед відкриття виконавчого провадження), яка за останнім наявним в справі розрахунком державного виконавця від 29.11.2023 становить 1529,01грн., відсутня. У зв`язку з цим, підстав для покладання на відповідача ОСОБА_3 відповідальності у вигляді неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до жовтня 2022 року суд першої інстанції не знайшов, тому у задоволені в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

Щодо виникнення заборгованості по аліментам за період, починаючи з жовтня 2022, то суд першої інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_3 достовірно був обізнаний про перебування судового наказу на примусовому виконанні в органах ДВС, з грудня 2022 року він вів листування з державним виконавцем щодо визначення розміру заборгованості, надавав платіжні документи про сплату аліментів тощо. Тобто фактично з грудня 2022 відповідач був достовірно обізнаний з конкретним розміром аліментів, які повинен був перераховувати позивачці.

Згідно з наявними в справі розрахунками державного виконавця цей розмір з жовтня 2022 по жовтень 2023 був незмінним 3627,50 грн. Вказаний розмір аліментів відповідач та його представник не оспорюють (т.с.1 а.с.205,206)

Як встановлено судом першої інстанції, до січня 2023 року відповідач сплачував аліменти шляхом самостійного перерахування коштів на рахунок позивачки ОСОБА_1 , а з січня 2023 вже через депозитний рахунок ВДВС, що підтверджено наданими до суду як сторонами самостійно, так і державним виконавцем платіжними документами, а також розрахунками заборгованості по аліментам, складеними державним виконавцем під час виконавчого провадження, які суд вважає належними та допустимими доказами у цій справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визначення розміру неустойки (пені), позивачка та її представник посилались на розрахунок заборгованості від 02.10.2023 (т.с.1 а.с.149 - 150). При цьому, в подальшому сторонами подавались інші пізніші за часом розрахунки заборгованості, в яких відомості щодо розміру сплачених відповідачем коштів та суми боргу різнились.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд першої інстанції взяв до уваги розрахунок заборгованості по аліментам державного виконавця від 29.11.2023, який є останнім за часом в цій справі. В судовому засіданні представники сторін зазначили, що цей розрахунок ними не оскаржувався, визначений розмір заборгованості не оспорюється (т.с.2 а.с.117 -118).

Отже, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач сплачував аліменти з жовтня 2022 по жовтень 2023 в неповному розмірі, допускав прострочення платежів, у зв`язку з чим державним виконавцем нараховувалась заборгованість по аліментам, розмір якої на кінець поточного місяця змінювався в залежності від суми сплачених боржником коштів.

Як було встановлено судом першої інстанції, згідно розрахунку державного виконавця від 29.11.2023 відповідач ОСОБА_3 за період з жовтня 2022 по вересень 2023 повинен був сплатити аліменти в загальному розмірі 43530,00грн (3627,50грн х 12 міс), фактично сплатив 42442,66грн, тобто заборгованість за цей період становить 1087,34 грн. (43530,00 грн. - 42442,66 грн.).

Зазначена в цьому розрахунку заборгованість станом на кінець вересня 2023 в сумі 1224,25 грн. визначена державним виконавцем з урахуванням боргу попередніх періодів (до жовтня 2022), в той же час вини відповідача у виникненні заборгованості станом на 30.09.2022 судом першої інстанції не встановлено.

В межах цієї справи відповідач ОСОБА_3 факту прострочення платежів, в т.ч. протягом жовтня 2022 вересня 2023 не оспорював, що підтвердив в судовому засіданні його представник, зазначивши, зокрема, що таке прострочення відповідач допускав через тимчасові фінансові труднощі.

При цьому, доводи відповідача та його представника про те, що заборгованість по аліментам була ним повністю погашена, спростовуються розрахунком державного виконавця від 29.11.2023, який достовірно вказує на наявність у відповідача протягом усього періоду стягнення заборгованості по аліментам. Сплата відповідачем протягом певного місяця аліментів в більшому розмірі, ніж визначений державним виконавцем щомісячний платіж, мала наслідком лише зменшення загальної суми боргу, а не повне його погашення.

Також суд першої інстанції під час ухвалення рішення у цій справі врахував, що боржник ОСОБА_3 дій державного виконавця щодо визначення заборгованості, складених розрахунків заборгованості, в т.ч. від 29.11.2023, в установленому порядку не оскаржував.

Крім того, незважаючи на те, що аліменти по своїй суті є щомісячним одноразовим платежем, який сплачується в поточному місяці до останнього числа цього місяця, відповідач з лютого 2023 перераховував аліменти на депозитний рахунок ВДВС протягом одного місяця частинами, розділяючи одноразовий платіж на декілька.

Наприклад, відповідно до платіжних документів, поданих представником відповідача, а також наданих суду державним виконавцем в лютому 2023 відповідачем було внесено на депозитний рахунок ВДВС та перераховано останнім ОСОБА_1 14.02.2023 30грн, 15.02.2023 150грн, 16.02.2023 150грн, 17.02.2023 150грн, 20.02.2023 150грн, 21.02.2023 150грн, 24.02.2023 150грн, 28.02.2023 300грн, усього 1380грн.

Аналогічним чином відповідач сплачував аліменти до жовтня 2023 року.

На думку суду першої інстанції, така поведінка відповідача суперечить якнайкращим інтересам його неповнолітнього сина, першочергові життєві потреби якого повинні бути забезпечені за рахунок аліментів, сплата яких є щомісячною та одноразовою.

Оцінивши обставини справи в цілому, суд першої інстанції дійшов висновку, що заборгованість по аліментам за період з жовтня 2022 по вересень 2023 включно виникла з вини відповідача ОСОБА_3 , який, будучи достовірно обізнаним про свій обов`язок зі сплати аліментів на користь позивачки, їх розмір, заходів для належного виконання цього обов`язку не вжив, сплачував аліменти не в повному розмірі, не одноразовим платежем, несвоєчасно.

При цьому, в порушення вимог ст. ст. 12 -13, 81 ЦПК України відповідач та його представник в межах цієї справи не надали доказів на підтвердження того, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин. Обґрунтовуючи прострочення сплати аліментів скрутним матеріальним становищем, сторона відповідача ці доводи в належний спосіб суду не довели і відповідно презумпцію винуватості відповідача у виникненні заборгованості не спростували.

Отже, за вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність у позивачки на підставі ст.196 СК України права на стягнення неустойки (пені) за період прострочення сплати аліментів з жовтня 2022 по вересень 2023 включно.

В межах цієї справи позивачка вимагає стягнення пені за прострочення сплати аліментів до 16.10.2023. Однак, оскільки, як вже зазначалось, аліменти є щомісячним одноразовим платежем і за жовтень 2023 вони повинні бути сплачені до 31.10.2023, підстав вираховувати заборгованість і пеню по 16.10.2023 немає.

Проте, при визначенні розміру пені суд виходив з того, що за вимогами ч.1 ст.196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Максимальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості.

Тобто за змістом вказаної статті, з урахуванням того, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, при розгляді спорів про стягнення на підставі ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Крім того, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, які виникли у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а лише згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць, а не в рахунок майбутніх платежів. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Однак, перевіряючи наданий позивачкою та її представником розрахунок пені, суд першої інстанції вважав, що він здійснений не у відповідності до вказаних вимог законодавства та усталеної судової практики, зокрема, пеня розрахована без урахування дня фактичної сплати аліментів, на загальну суму боргу на кінець місяця, а не на заборгованість по конкретному щомісячному платежу.

Як вже зазначалось, відповідач здійснював сплату аліментів, іноді в меншому, а іноді в більшому розмірі, ніж щомісячний платіж, переплачені суми йшли на погашення боргу попереднього періоду, що підтверджується як розрахунком заборгованості державного виконавця від 29.11.2023, так і платіжними документами про перерахування коштів в період жовтень 2022 жовтень 2023 (т.с. 2 а.с. 21-108), які суд першої інстанції прийняв до уваги при визначенні розміру неустойки (пені), передбаченої ст.196 СК України.

У зв`язку з цим суд першої інстанції здійснив власний розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з жовтня 2022 по вересень 2023 включно за вищенаведеною формулою з урахуванням часткової сплати аліментів, розміру фактично сплаченої суми та дати фактичної сплати.

Розрахунок наведений в таблиці нижче:

Дата і сума платежуПеріод прострочкиРозрахунок пеніЗалишок боргу (+переплата) після платежу
Аліменти за жовтень 2022 3627,50грн.
09.10.2022 4020,10грн--+392,60грн (погашення боргу минулого періоду)
Аліменти за листопад 2022 3627,50грн.
12.11.2022 3015,08грн.--612,42грн
05.12.2022 3015,08грн.З 01.12.2022 по 04.12.2022 4 дня612,42грн х4 х 1%=30,62грн+2402,66грн (аліменти за грудень 2022)
Аліменти за грудень 2022 - 3627,50грн.
05.12.2022 2402,66грн--1224,84грн
14.02.2022 30,00грнЗ 01.01.2023 по 13.02.2023 44 дня30,00грн х44 х 1%=13,20грн1194,84грн
15.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 14.02.2023 45 дня150,00грн х45 х1%=67,50грн1044,84грн
16.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 15.02.2023 46 днів150,00грн х46 х 1%=69,00грн894,84грн
17.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 16.02.2023 47 днів150,00грн х47 х 1%=70,50грн744,84грн
20.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 19.02.2023 50днів150,00грн х50 х 1%=75,00грн594,84грн
21.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 20.02.2023 51дн150,00грн х51 х 1%=76,50грн444,84грн
22.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 21.02.2023 52дн150,00гр х52 х 1%=78,00грн294,84грн
24.02.2023 150,00грнЗ 01.01.2023 по 23.02.2023 54дн150,00грн х54 х 1%=81,00грн144,84грн
28.02.2023 300,00грнЗ 01.01.2023 по 27.02.2023 58дн144,84грн х58 х 1%=84,00грн+155,16(аліменти за січень 2023)
Аліменти за січень 2023 3627,50грн.
28.02.2023 155,16грнЗ 01.02.2023 по 27.02.2023 27дн155,16грн х27 х 1%=41,89грн3472,34грн
01.03.2023 150,00грнЗ 01.02.2023 по 28.02.2023 28дн150,00грн х28 х 1%=42,00грн3322,34грн
02.03.2023 175,00грнЗ 01.02.2023 по 01.03.2023 29дн175,00грн х29 х 1%=50,75грн3147,34грн
13.03.2023 1225,00грнЗ 01.02.2023 по 12.03.2023 40дн1225,00грн х40 х 1%=490,00грн1922,34грн
17.03.2023 700,00грнЗ 01.02.2023 по 16.03.2023 44дн700,00грн х44 х 1%=308,00грн1222,34грн
24.03.2023 875грнЗ 01.02.2023 по 23.03.2023 51дн875,00грн х51 х 1%=446,25грн347,34грн
04.04.2023 1050,00грнЗ 01.02.2023 по 03.04.2023 62дн347,34грн х62 х 1%=215,35грн+702,66грн (аліменти за лютий 2023)
Аліменти за лютий 2023 3627,50грн
04.04.2023 702,66грнЗ 01.03.2022 по 03.04.2023 34дн702,66грн х34 х 1%=238,90грн2924,84грн
11.04.2023 875,00грнЗ 01.03.2022 по 10.04.2023 41дн875,00грн х41 х 1%=358,75грн2049,84грн
14.04.2023 700,00грнЗ 01.03.2022 по 13.04.2023 44дн700,00грн х44 х 1%=308,00грн1349,84грн
24.04.2023 875,00грнЗ 01.03.2022 по 23.04.2023 54дн875,00грн х54 х 1%=472,50грн474,84грн
03.05.2023 1225,00грнЗ 01.03.2022 по 02.05.2023 63дн474,84грн х63 х 1%=299,15грн+750,16грн (аліменти за березень 2023)
Аліменти за березень 2023 3637,50грн
03.05.2023 750,16грнЗ 01.04.2023 по 02.05.2023 32дн750,16грн х32 х 1%=240,05грн2877,34грн
15.05.2023 1400,00грнЗ 01.04.2023 по 14.05.2023 44дн1400,00грн х44 х 1%=616,00грн1477,34грн
22.05.2023 875,00грнЗ 01.04.2023 по 21.05.2023 51дн875,00грн х51 х 1%=446,25грн602,34грн
30.05.2023 1225,00грнЗ 01.04.2023 по 29.05.2023 59дн1225,00грн х59 х 1%=355,38грн+622,66грн (аліменти за квітень 2023)
Аліменти за квітень 2023 = 3627,50грн
30.05.2023 622,66грнЗ 01.05.2023 по 29.05.2023 29дн622,66грн/100х29 х 1%=180,57грн3004,84грн
02.06.2023 525,00грнЗ 01.05.2023 по 01.06.2023 31дн525,00грн х31 х 1%=162,75грн2479,84грн
07.06.2023 1520,00грнЗ 01.05.2023 по 06.06.2023 36дн1520,00грн х36 х 1%=547,20грн959,84грн
09.06.2023 760,00грнЗ 01.05.2023 по 08.06.2023 38дн760,00грн х38 х 1%=288,80грн199,84грн
16.06.2023 1900,00грнЗ 01.05.2023 по 15.06.2023 45дн199,84грн х45 х 1%=89,93грн+1700,16 (аліменти за травень 2023)
Аліменти за травень 2023 3627,50грн
16.06.2023 1700,16грнЗ 01.06.2023 по 15.06.2023 15дн1700,16грн х15 х 1%=255,02грн1927,34грн
23.06.2023 1900,00грнЗ 01.06.2023 по 22.06.2023 22дн1900,00грн х22 х 1%=418,00грн27,34грн
28.06.2023 1140,00грнЗ 01.06.2023 по 27.06.2023 27дн27,34грн х27 х 1%=7,38грн+1112,66грн (аліменти за червень 2023)
Аліменти за червень 2023 3627,50грн.
28.06.2023 1112,66грн--2514,84грн
29.06.2023 760,00грн--1754,84грн
30.06.2023 380,00грн--1374,84грн.
04.07.2023 180,00грнЗ 01.07.2023 по 03.07.2023 3дн180,00грн х3 х 1%=5,40грн1194,84грн
05.07.2023 180,00грнЗ 01.07.2023 по 04.07.2023 4дн180,00грн х4 х 1%=7,20грн1014,84грн
07.07.2023 390,00грнЗ 01.07.2023 по 06.07.2023 6дн390,00грн х6 х 1%=23,40грн624,84грн
10.07.2023 250,00грнЗ 01.07.2023 по 09.07.2023 9дн250,00грн х9 х 1%=22,50грн374,84грн
11.07.2023 250,00грнЗ 01.07.2023 по 10.07.2023 10дн250,00грн х10 х 1%=25,00грн124,84грн
12.07.2023 500,00грнЗ 01.07.2023 по 11.07.2023 11дн500,00грн х11 х 1%=13,73грн+375,16грн (аліменти за липень 2023)
Аліменти за липень 2023 3627,50грн
12.07.2023 375,16грн--3252,34грн
14.07.2023 500,00грн--2752,34грн
18.07.2023 500,00грн--2252,34грн
20.07.2023 500,00грн--1752,34грн
24.07.2023 250,00грн--1502,34грн
25.07.2023 250,00грн--1252,34грн
26.07.2023 250,00грн--1002,34грн
27.07.2023 500,00грн--502,34грн
28.07.2023 250,00грн--252,34грн
31.07.2023 250,00грн--2,34грн
02.08.2023 160,00грнЗ 01.08.2023 по 01.08.2023 1дн2,34грн/ х1 х 1%=0,02грн+157,66грн (аліменти за серпень 2023)
Аліменти за серпень 2023 -3627,50грн
02.08.2023 157,66грн--3469,83грн
03.08.2023 410,00грн--3059,84грн
04.08.2023 160,00грн--2899,84грн
08.08.2023 160,00грн--2739,84грн
09.08.2023 320,00грн--2419,84грн
11.08.2023 320,00грн--2099,84грн
14.08.2023 160,00грн--1939,84грн
15.08.2023 160,00грн--1778,84грн
16.08.2023 160,00грн--1619,84грн
17.08.2023 160,00грн--1459,84грн
21.08.2023 320,00грн--1139,84грн
23.08.2023 160,00грн--979,84грн
24.08.2023 160,00грн--819,84грн
25.08.2023 160,00грн--659,84грн
28.08.2023 320,00грн--339,84грн
29.08.2023 160,00грн--179,84грн
30.08.2023 160,00грн--19,84грн
05.09.2023 680,00грнЗ 01.09.2023 по 04.09.2023 4дн19,84грн х4 х 1%=0,79грн+660,16грн (аліменти за вересень 2023)
Аліменти за вересень 2023 3627,50грн
05.09.2023 660,16грн--2967,34грн
06.09.2023 180,00грн--2787,34грн
08.09.2023 360,00грн--2427,34грн
11.09.2023 180,00грн--2247,34грн
12.09.2023 180,00грн--2067,34грн
13.09.2023 180,00грн--1887,34грн
15.09.2023 360,00грн--1527,34грн
22.09.2023 900,00грн--627,34грн
27.09.2023 540,00грн--87,34грн
04.10.2023 540,00грнЗ 01.10.2023 по 03.10.2023 3дн87,34грн х3 х 1%=2,60грн+452,66грн (аліменти за жовтень 2023)
Усього неустойка (пеня) 7624,83грн

В даному випадку визначений судом першої інстанції розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2022 по 30.09.2023 7624,83 грн. перевищує розмір заборгованості за вказаний період в сумі 1087,34грн.

Тому, у відповідності до вимог ст.196 СК України, нормами якої, законодавець обмежив максимальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів 100% заборгованості, суд першої інстанції , що стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає неустойка (пеня) в сумі 1087,34грн.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження таким, що ухвалене із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України в оскаржуваній частині у цій справі відповідає.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині, а лише відображають позицію позивача, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює у цій справі на свій розсуд. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб… у спосіб, визначений законом… (ст. 5 ч. 1 ЦПК України).

В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи… В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч. 6 ЦПК України).

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті в оскаржуваній частині.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони позивача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом в оскаржуваній частині.

Окрім цього, апеляційним судом встановлено, що позивач в силу вимог закону була звільнена від сплати судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі.

Також, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що правом, а не обов`язком суду у цій справі в силу вимог ст. 262 ЦПК України є постановлення окремої ухвали за результатами перегляду цієї справи в апеляційному порядку. Крім того, апеляційним судом не встановлено підстав, передбачених ст. 262 ЦПК України, для постановлення окремої ухвали у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2024 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 27.01.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Поляков О.З.