Справа № 127/3108/23
Провадження № 2-о/127/424/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

заявника ОСОБА_1 , її представника адвоката Тарнавської В. В., заінтересованої особи ОСОБА_2 , її представника адвоката Федик Ю. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Наталії Станіславівни, про встановлення фактів постійного проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться вказана цивільна справа.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2023 року відкрите провадження у цій справі та ухвалою від 01 серпня 2023 року до участі в справі як заінтересована особа залучена ОСОБА_3 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2023 року, залишеної без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 26 грудня 2023 року, заява залишена без розгляду. Постановою Верховного Суду від 22 травня 2024 року ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2024 року ( без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) до участі в справі як заінтересовану особу замість ОСОБА_3 залучено ОСОБА_2 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Короля О. П.

30 серпня 2024 року відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи вказану справу передано на розгляд судді Іщук Т. П. та ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2024 року заява прийнята до розгляду.

ОСОБА_1 , виклавши заяву про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю в новій редакції, мотивувала її тим, що з травня 2013 року вона та ОСОБА_4 були пов`язанні спільним побутом, мали спільні доходи та витрати, вели спільне господарство та спільно брали участь в утриманні житла. ОСОБА_1 надавала допомогу ОСОБА_4 по господарству, купівлі ліків та харчуванню, оплати комунальних та інших платежів, прибирала в квартирі, прала та готувала їжу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить квартири АДРЕСА_1 , та належала померлій на підставі договору міни від 06 липня 1993 року та рішень Ленінського районного суду м. Вінниці від 31 липня 2006 року у справі №2-3290-06 та від 27 жовтня 2006 року у справі № 2-о-235-06. Інша частина квартири належить ОСОБА_2 . Заявниця вказує, що на момент смерті ОСОБА_4 вона постійно проживала з нею однією сім`єю останніх вісім років, за цією адресою, так як особа потребувала постійного догляду. Заявниця також несла витрати по її похованню. 02 грудня 2021 року вона звернулась до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив їй у видачі, так як факт прийняття спадщини відповідно до ст.1264 ЦК України не підтверджено. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , не має, що підтверджується копією спадкової справи №497/2021. За таких обставин вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із померлою з метою оформлення права на спадкове майно. Крім того, зазначає, що вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 без права проживання, що підтверджується витягом з рішення Вінницької міської ради №1816 від 04 серпня 2016 року. Факт проживання її з померлою на час відкриття спадщини підтверджується письмовими доказами, а саме: актом ТОВ «ЖЕО» №16294 від 27 грудня 2022 року; показаннями свідків ОСОБА_5 та інспектора ТОВ «ЖЕО» Леонтьєвої С. П.; відповідями КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» №1473/01-2 від 12 жовтня 2023 року та №279-01/02 від 07 червня 2024 року в яких зазначено, що ОСОБА_1 супроводжувала ОСОБА_4 до сімейного лікаря, була присутня під час прийому та обстежень, а також під час візитів лікаря за адресою проживання померлої; декларацією пацієнтки ОСОБА_4 в якій заявниця вказана як довірена особа; договором прокату техніки та інших засобів реабілітації №42 від 24 березня 2021 року, де п. 8 містить мобільний телефон заявниці, а також отриманням заявницею кореспонденції за адресою: АДРЕСА_3 з різних установ. З урахування викладеного, просила заяву задовольнити.

ОСОБА_2 , яка залучена як заінтересована особа, через свого представника надала суду письмові пояснення та зазначила, що заявницею в підтвердження обставин, викладених в заяві, не надано жодного належного та допустимого доказу спільного проживання та ведення спільного господарства. При цьому вказує, що остання намагається вести суд в оману щодо доведення факту спільного проживання із ОСОБА_4 та зазначає, що акт ТОВ «ЖЕО» №16294 від 27 грудня 2022 року та докази поховання ОСОБА_4 не підтверджують факту проживання заявниці із ОСОБА_4 протягом 5 років до моменту смерті останньої. Крім того, вказані в акті номера телефонів сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 їм не належать і особи, які відповідали по вказаних номерах телефонів, цих осіб не знають. Також зазначає, що ОСОБА_4 та заявниця не були пов`язанні родинними зв`язками, однак заявниця не вказує чому вони почали проживати разом. Що стосується наданих заявницею декількох квитанцій про сплату комунальних послуг, то зазначає, що ці докази не підтверджують спільну оплату комунальних послуг протягом 5 років до моменту відкриття спадщини.

Що стосується зазначення в декларації пацієнтки ОСОБА_4 як довіреної особи ОСОБА_1 , то звертає уваги, що ці відомості не заповняються у разі подання декларації дієздатною особою після досягнення 14-річного віку. Відомості про те, що ОСОБА_4 була недієздатною матеріали справи теж не містять. Документи, що посвідчують повноваження законного представника в декларації не зазначено. Також вказує, що заявниця взагалі не довела факт необхідності супроводження ОСОБА_4 до лікаря, оскільки не було надано медичних документів, які підтверджують, що остання дійсно потребувала постійного стороннього догляду. Також звертає увагу, що договір прокату технічних та інших засобів реабілітації, де в п. 8, як-то вказує заявник, містить номер телефону заявниці, не містить інформації, що цей номер телефону не ОСОБА_4 , а іншої особи.

Що стосується отримання кореспонденції ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , то зазначає, що ці листи направлялись за адресою, яка була зазначена в листі, а тому не підтверджують факт її проживання за цією адресою. Крім того, звертає увагу на характер листів з яких слідує, що заявниця постійно просить поліпшити її житлові умови, тобто хоче проживати у іншому місці, а не разом з ОСОБА_4 . При цьому, заявниця також зверталась до адміністрації з приводу надання їй тимчасового житла у будинку-інтернаті.

Крім того, звертає увагу, що із відкритої інформації на сайтах судів слідує, що в судах в провадженні перебували справи за участю заявниці та з яких стало відомо, що ОСОБА_1 продала свою власну квартиру в 2010 році з якої її було виселено тільки через 4 роки. При цьому вказує, що оскільки заявниця не має власного житла, була зареєстрована за іншою адресою без права проживання, то це і є підставою для звернення до суду із вказаною заявою. Також зазначає, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 було відомо про власника частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка є донькою покійного чоловіка ОСОБА_8 ОСОБА_9 , вона приховала цей факт.

ОСОБА_1 надала додатково пояснення та зазначила, що твердження ОСОБА_2 про відсутність доказів вважає оціночними. Щодо приховання факту наявності співвласника квартири, то вказує, що ці обставини її стали відомі лише під час розгляду справи. Також ОСОБА_1 вважає, що доведення того, що ОСОБА_4 потребувала постійного стороннього догляду не входить в предмет доказування. Додатково звертає увагу, що саме її номер телефону вказаний в договорі по прокату технічних та інших засобів реабілітації №42 від 24 березня 2021 року, такий же значиться і в заяві про призначення/перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , яка зберігається в матеріалах пенсійної справи. Зазначає, що ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_2 жодних оплат з утримання житла та обов`язкових комунальних послуг не сплачували.

Інші заінтересовані особи своїх пояснень не надали.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) витребувано з ГУНП у Вінницькій області ряд доказів та викликано за клопотанням заявника як свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , та за клопотанням заінтересованої особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Тарнавська В. В. в судовому засіданні заяву підтримали з підстав, зазначених в ній, та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник адвокат Федик Ю. Ю. просили в задоволенні заяви відмовити з підстав, викладених в письмових поясненнях.

Представник Вінницької міської ради Мельник С. С. в судовому засіданні покладався на думку суду.

Державний нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н. С. в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву та просила розгляд справи провести у її відсутність, а при вирішенні справи покладається на думку суду.

Допитана як свідок ОСОБА_5 , яка проживає в будинку АДРЕСА_4 , в сусідньому під`їзді, показала, що ОСОБА_1 жила з ОСОБА_4 десь з 2014 року, коли остання захворіла і потребувала допомоги, ходила до неї, допомагала їй, приносила продукти. Зазначала, що ОСОБА_4 давала кошти для придбання продуктів, розрахунку за квартиру, свідок інколи сама їй теж допомагала. Як вони харчувалися їй не відомо.

Допитана як свідок ОСОБА_10 , яка працює фахівцем ТОВ «ЖЕО», показала, що вона складала акт щодо проживання ОСОБА_1 , за заявою останньої, підходила до сусідів разом з ОСОБА_1 , хто відкривав двері, ті і зазначені в акті, осіб встановлювала за паспортом.

Вислухавши учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом установлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання) та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується паспортом громадянина України від 27 липня 2022 року, копією витягу із акта огляду у МСЕК серії ВІН № 006085 від 10 липня 2009 року та копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 (а.с.53, 56-57, т. 2).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №1816 від 04 серпня 2016 року ОСОБА_11 та його матері - ОСОБА_1 надано дозвіл на реєстрацію в гуртожитку, який належить до комунальної власності АДРЕСА_2 без зазначення номера кімнати та без права проживання в цьому гуртожитку (а.с.55, т. 2).

З копії довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №48387 від 14 жовтня 2022 року слідує, що ОСОБА_1 з 10 серпня 2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.54, т. 2).

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_5 , яка була відчужена в 2010 році. Заявник протягом 2013-2014 років оспорювала як договір купівлі-продажу, так виселення з квартири АДРЕСА_5 , однак в задоволенні її позову відмовлено, а її апеляційна скарга на рішення суду про виселення залишена без задоволення, як і інші заяви (а.с.14-41, т. 2).

21 травня 2013 року в межах виконавчого провадження про виселення ОСОБА_1 державним виконавцем проведено опис та арешт майна в квартирі АДРЕСА_5 .

В той же час ця ж адреса ОСОБА_1 зазначалася в різного роду переписці з нею в 2013-2015 роках (листи Вінницького міського відділу поліції УМВС України у Вінницькій області від 05 липня 2013 року, від 13 травня 2014 року, від 30 липня 2014 року та від 30 березня 2015 року, Прокуратури м. Вінниці від 20 червня 2013 року, УМВС України у Вінницькій області від 16 липня 2013 року та від 30 квітня 2015 року, Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2013 року, від 24 березня 2014 року та від 25 липня 2013 року, Департаменту соціальної політики Вінницької державної адміністрації від 19 серпня 2014 року, УМВС України у Вінницькій області від 05 вересня 2013 року та від 25 листопада 2013 року, Міністерства юстиції України від 01 липня 2013 року, Вінницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2013 року, Апарату Верховної ради України від 23 квітня 2015 року, Ленінського ВДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області від 11 червня 2014 року, а також в заяві ОСОБА_1 до в.о. начальника Ленінського Бабійчука О. Л. від 20 червня 2014 року, а.с.147-149, 156, 161, 182-184, 187, 197-198, 201, 203-204, 206-207, т. 2).

Ряд листів в період 2013-2015 року містять адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 (листи Вінницької обласної ради від 09 квітня 2014 року, Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації від 15 квітня 2014 року, Прокуратури Вінницької області від 18 травня 2015 року, виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 жовтня 2014 року, від 04 грудня 2014 року, від 28 січня 2015 року, від 24 лютого 2015 року, від 12 травня 2015 року, від 24 лютого 2015 року, Вінницького міського відділу поліції УМВС України у Вінницькій області від 04 червня 2014 року, від 30 липня 2014 року, від 28 серпня 2014 року та від 09 квітня 2015 року, Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області від 25 березня 2014 року, Вінницької обласної державної адміністрації від 14 серпня 2015 року, а також лист від Вінницької обласної державної адміністрації від 14 січня 2015 року, а.с. 89-95, 162, 179, 180, 186, 198-200, 202, 205, 209 т. 2).

З листа Слідчого управління ГУНП у Вінницькій області №8006/200-16 від 20 квітня 2016 року слідує, що ОСОБА_11 та ОСОБА_1 тимчасово проживають за адресою: АДРЕСА_6 , а тому всі відповіді по кримінальному провадженні будуть надсилатись на вищевказану адресу (а.с.193, т. 2) та на цю адресу скеровувалися листи Слідчого управління ГУНП у Вінницькій області від 06 квітня 2017 року та від 27 липня 2017 року, які були адресовані ОСОБА_1 (а.с.181, 195, 196, т. 2).

В листах Прокуратури Вінницької області від 13 липня 2017 року та від 22 березня 2017 року, які були адресовані ОСОБА_1 , зазначена її адреса: АДРЕСА_7 (а.с.192, 194, 211, т. 2).

В заяві про призначення/перерахунок пенсії адресованій Управлінню ПФУ в м. Вінниці від 30 травня 2017 року ОСОБА_1 зазначає своє місце проживання: АДРЕСА_8 (а.с.114, т. 2).

За адресою: АДРЕСА_3 проживала та була зареєстрована ОСОБА_4 (довідки ТОВ «ЖЕО» №4291 від 14 червня 2019 року та №549 від 31 січня 2018 року, а.с.222, 223,т.2).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 03 серпня 2021 року та лікарським свідоцтвом про смерть №366 від 01 серпня 2021 року (а.с.58, 59, т. 2).

Як слідує з свідоцтва про поховання від 01 серпня 2021 року, довідки КП «Комбінат комунальних підприємств» від 01 серпня 2021 року та рахунку-замовлення №1987 від 01 серпня 2021 року поховання ОСОБА_4 здійснювала ОСОБА_1 за власні кошти (а.с. 60-62, т. 2).

ОСОБА_4 в період з 08 серпня 2015 року по 03 серпня 2021 року перебувала на обслуговуванні в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниця». За цей період ОСОБА_4 під час візиту до сімейного лікаря супроводжувала ОСОБА_1 . Також остання зверталась на амбулаторний прийом з метою отримання направлень на інструментальні та лабораторні обстеження та до лікарів-спеціалістів для ОСОБА_4 . Під час візиту додому ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , вдома була присутня ОСОБА_1 . Кількість спільних візитів та оглядів ОСОБА_4 на дому в 2017-2021 роках в присутності ОСОБА_1 складає 27 разів, кількість звернень ОСОБА_1 на амбулаторний прийом в цей період складає 20 разів (копії листів КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниця» №1473/01-2 від 12 жовтня 2023 року та №279/01-02 від 07 червня 2024 року, а.с.63-64, т. 2).

В декларації ОСОБА_4 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0000-ЕАМ7-МА9М83 від 13 липня 2018 року, вказана довірена особа ОСОБА_1 (а.с.83, т.2).

24 березня 2021 року між Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг міста Вінниці) та ОСОБА_4 був укладений договір прокату технічних та інших засобів реабілітації. В договорі міститься номер телефону НОМЕР_4 , який також зазначений ОСОБА_1 при її зверненні до суду (а.с.85, т. 2).

В матеріалах справи наявна декілька квитанцій за грудень 2019 року про сплату комунальних платежів по квартирі АДРЕСА_1 , в яких платником вказана ОСОБА_1 (а.с.88, т. 2).

За життя ОСОБА_4 належала частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 33 кв.м (копія договору міни, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори 06 липня 1993 року за реєстровим №3-2697, рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 31 липня 2006 року в справі №2-3290/06 (а.с.44-45, т. 1). Право на частку після смерті ОСОБА_8 вона не оформила.

Співвласником цієї квартири в розмірі частки була ОСОБА_9 , яка успадкувала її після смерті свого батька ОСОБА_8 . Надалі вона подарувала цю частку своїй доньці ОСОБА_2 (договір дарування від 17 листопада 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю. В., а.с.247-249, т.1).

Верховний Суд у постанові від 22 травня 2024 року в межах розгляду цієї справи зазначив, що ОСОБА_9 не є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , а є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , а тому з нею не може бути спору про право на спадщину.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне померлій майно. Із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 . Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не встановлено. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем відповідно до ст. 1264 ЦК України не підтверджено (лист державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Н. С. від 04 січня 2022 року № 05/01-16, а.с.71, т. 2).

З акту №16294 від 27 грудня 2022 року, складеного працівниками ТОВ «ЖЕО», слідує, що ОСОБА_4 на день смерті проживала з ОСОБА_1 . Свідчення про ведення спільного господарства підтверджують особи (сусіди), які проживають в буд. АДРЕСА_4 : ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.19, т.1, а.с.82, т. 2).

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з статей 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Відповідно частини 2статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року по справі №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності Сімейним кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному жилому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Про проживання однією сім`єю можуть свідчити, у сукупності, наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17, від 31 березня 2022 року у справі № 461/4532/20, від 12 січня 2023 року у справі № 754/6012/21, від 20 лютого 2023 року у справі № 520/11160/18, від 08 серпня 2023 року у справі № 752/13615/20-ц.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги також можуть братися показання свідків про спільне проживання та ведення спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фото/відео матеріали, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, ОСОБА_1 посилається на надані нею докази. Однак, аналізуючи подані до суду докази, суд дійшов висновку, що доказів, які б у своїй сукупності доводили факт спільного проживання заявника ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_4 понад як 5 років матеріали справи не містять. Більш того, в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази, які б давали суду правові підстави для висновку, що заявник та ОСОБА_4 за життя були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки та вели спільне господарство.

Так заявник посилається на документи офіційної та ділової переписки в яких зазначено адресу місця проживання ОСОБА_1 . Однак слід звернути увагу, що переписка, яка надана позивачем за період з 2013 року по 2017 років, здійснювалась за чотирма різними адресами: як за адресою її власного помешкання ( АДРЕСА_8 , так і за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 ( в 2016 році) та АДРЕСА_7 (в 2017 році)

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 після продажу своєї квартири та виселення з неї не мала постійного місця проживання та в цей час (з 2013 року по 2017 рік) могла проживати за декількома різними адресами, а тому офіційна та ділова переписка в цей період не можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 дійсно в період з 2013 року по день смерті ОСОБА_4 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому суд звертає увагу, що для встановлення заявленого факту слід встановити не тільки факт проживання, а саме факт постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем та факт такого проживання однією сім`єю щонайменше п`ять років, в даному випадку з 31 липня 2016 року по 31 липня 2021 року

Заявник посилається на акт ТОВ «ЖЕО» №16294 від 27 грудня 2022 року про проживання ОСОБА_4 на день смерті з ОСОБА_1 , однак факт проживання на день смерті не підтверджує факту постійного проживання заявника з померлою протягом 5 років до моменту смерті останньої однією сім`єю.

Не підтверджує цієї обставини і свідок ОСОБА_5 , яка хоча і зазначала про проживання заявника з ОСОБА_4 , в той же час вказувала, що заявник «приходила і приносила продукти ОСОБА_4 , остання також давала кошти на їх купівлю, купівлю ліків, оплату комунальних послуг». Такий характер повідомлень свідка в свою чергу не підтверджує ведення ними спільного господарства та наявність спільного бюджету.

При цьому суд звертає увагу, що покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд, зокрема в постанові від 14 лютого 2018 року в справі №129/2115/15-ц.

Щодо поховання ОСОБА_4 та здійснення витрат у зв`язку з цим, то слід зазначити, що ці обставини мали місце після смерті та надані докази також не підтверджують факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем протягом 5 років до моменту смерті, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлою.

Не підтверджує цю обставину і разовий платіж про сплату житлово- комунальних послуг. Сплата заявником може і має місце в даному випадку, що не виключає не можливість проведення такої оплати власником квартири хоча б в силу свого віку, однак вказані докази не є безсумнівними та не підтверджують заявленого факту. При цьому, слід відмітити, що квитанції про сплату комунальних послуг надані лише разово, а не за п`ять років до смерті спадкодавця і не свідчать про сплату їх як за дві особи, які користувалися цими послугами за цим місцем проживання.

Суд звертає, що заявник ОСОБА_1 надавала певну допомогу ОСОБА_4 в 2017-2021 роках під час візиту останньої до сімейного лікаря, отримання медичної допомоги на дому, про що свідчать повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниця» ДОЗ ВМР №1473/01-2 від 12 жовтня 2023 року та №279/01-02 від 07 червня 2024 року та копія декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0000-ЕАМ7-МА9М, однак надання такої допомоги, добрі відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є ознаками добросусідських або дружніх відносин, а не проживання саме як однією сім`єю протягом п`яти років.

До того ж суд звертає увагу і на заяву самої ОСОБА_1 , в якій остання зазначає, що вона надавала допомогу ОСОБА_4 по господарству, купівлі ліків та харчування, оплати комунальних платежів та інших платежів, прибирала в квартирі, прала, готувала їжу» (а.с.50, т.2).

При цьому суд відмічає, що з огляду на заяву ОСОБА_1 про тривалі відносини матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_4 за життя, зокрема, з початку опікування нею заявником виявила бажання здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в своїй квартирі та зверталася до органу реєстрації з відповідними документами.

До того ж суд зауважує, що ОСОБА_4 , 1940 року народження, з огляду на похилий вік, яка померла у віці 81 рік, була вправі скласти заповіт на користь заявника або укласти з нею договір довічного утримання, однак не скористалася таким своїм правом.

Отже, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки останньою не надано належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження факту її спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 СК України, ст.1216-1218, 1223, 1258, 1264 ЦК України, ст. 11, 76, 81, 82, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Наталії Станіславівни, про встановлення фактів постійного проживання однією сім`єю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ,

Заінтересовані особи:

Вінницька міська рада, 21050, м.Вінниця, Соборна,59, ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 ,

Державний нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Наталія Станіславівна, м.Вінниця, вул. Миколи Оводова, 85.

Повний текст рішення складений 29.01.2025.

Суддя: