Романівський районний суд Житомирської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
(вступна та резолютивна частини)
21 січня 2025 року селище Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І., представника позивача Лобаня Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» до Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити дії, -
В лютому 2024 року публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (далі ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції») звернулося до суду з позовом до Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2024 року закрито провадження у даній справі та роз`яснено, що розгляд справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Житомирської області.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 23 липня 2024 року вищевказану ухвалу було скасовано, а справу повернуто до Романівського районного суду Житомирської області для продовження розгляду.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.
Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 30 серпня 2006 року між акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (далі АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції»), правонаступником якого є ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 141/182/110.
16 лютого 2007 року між АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», правонаступником якого є ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», та ОСОБА_1 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя щодо забезпечення зобов`язань позичальника, що випливають з кредитного договору № 141/182/110 від 30 серпня 2006 року. На підставі цього договору було здійснено реєстрацію права власності ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» на магазин-кафе.
Вказані обставини встановлені рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2023 року, яке набрало законної сили 16 березня 2023 року, і на підставі частини 4 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 листопада 2016 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22 травня 2023 року, право приватної власності на магазин-кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції»), дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 21 серпня 2007 року.
28 березня 2007 року державним виконавцем Державної виконавчої служби у Романівському районі Житомирської області Мазуркевичем В.Ц. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 546747 щодо майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , по виконавчому провадженні з примусового виконання судового наказу № 2-н-53, виданого 09 грудня 2006 року Романівський районним судом Житомирської області, в якому стягувачем являється ОСОБА_2 , а боржником - ОСОБА_1 .
Згідно заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, 28 березня 2007 року Романівською державною нотаріальною конторою на підставі вищезазначеної постанови посадової особи органу державної виконавчої служби було накладено арешт на магазин-кафе загальною площею 235,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу Автоматизованої системи виконавчого провадження, сформованого 01 лютого 2024 року, виконавче провадження № 43186141, в якому стягувачем значиться ОСОБА_2 , а боржником - ОСОБА_1 , завершено.
Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22 травня 2023 року підтверджується, що нерухоме майно - нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває під забороною відповідно до постанови Державної виконавчої служби у Романівському районі від 28 березня 2007 року серії АА № 546747, реєстраційний номер обтяження - 4710978.
07 листопада 2023 року ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» звернулося до Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту зі свого майна.
У листі Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 грудня 2023 року зазначено, що Чуднівський та Романівський відділи державної виконавчої служби у Житомирському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) реорганізовано шляхом приєднання до Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 28 березня 2007 року Романівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Романівського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28 березня 2007 року серії АА № 546747, зареєстровано обтяження на майно боржника ОСОБА_1 . Даних про хід виконання виконавчих проваджень, по яких були накладені арешти не збереглися, оригінали виконавчих проваджень знищені. Окрім цього повідомлено про відсутність передбачених частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для зняття арешту з майна.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 13 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконавче провадження підлягає закінченню у випадках, передбачених частиною першою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно частин першої та другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно статтей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи на наявність протягом тривалого часу (17 років) не скасованого арешту на майно позивача, а також те, що накладений арешт на належне йому майно за відсутності виконавчого провадження, в межах якого такий арешт накладався, є порушення прав ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», як власника майна, внаслідок чого він позбавлений змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, то порушене право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб.
За змістом статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто Романівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його ухвалення (складення повного судового рішення).
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
Повний текст рішення складено 24 січня 2025 року.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.В. Ковальчук