ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3649/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Комаревцевої Л.В.

при секретарі судового засідання Гаврилюк О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 224 по вул. Кошиця, 5-А в м. Києві цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, просила:

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя компенсацію вартості частини квартири АДРЕСА_1 , що була придбана на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Приходько Л.М. 27 жовтня 2020 року вартістю 776 014 грн. 00 коп., в розмірі 388 007 (триста вісімдесят вісім тисяч сім) грн., 00 коп., залишивши квартиру у власності ОСОБА_3 .

07.11.2024 відкрито провадження.

19.11.2024 ОСОБА_3 надав до суду копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

14.01.2025 представником відповідача, ОСОБА_2 надано відзив на позов, вказано про те, що шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину з інвалідністю II групи, доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій призначено допомогу. Позивач з дитиною проживають у квартирі, належній відповідачу за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідач готовий передати дитині у власність нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України з умовою припинення права на аліменти, про що заявлено у справі №753/20418/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачу з продажу кватири було надано грошові кошти на власні потреби, а згодом відповідачем у власність позивачем було придбано автомобіль марки «Renault Zoe». Після окупації території АРК батьки відповідача продали нерухоме майно і переїхали до м. Києва, кошти передали відповідачу, який придбав вказану в позові нерухомість. З урахуванням викладеного представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні 28.01.2025 позовні вимоги підтримала, зазначила, що їй необхідні кошти не на особисті потреби, а для реабілітації дитини, вказала, що квартиру придбано було в шлюбі, тому просила задовольнити вимоги позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що спірну квартиру було придбано відповідачем за кошти батьків та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач надає кошти на утримання дитини, просив долучити до справи докази переказу коштів позивачу на загальну суму 161 546 грн. 62 коп.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до іпотечного договору від 06.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Даліз - Фінанс», діючи в інтересах Закритого недиверсифікованого венчурного корпоративного інвестиційного фонду «Княгиня Ярославна», майбутній продавець та ОСОБА_3 , майбутній покупець домовились укласти основний договір на умовах, передбачених цим договором після прийняття будинку по АДРЕСА_4 в експлуатацію та здійснення забезпечувального платежу. Договір було укладено за згодою дружини майбутнього покупця ( а.с. 22-25).

Згідно Договору купівлі-продажу квартири, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Даліз - Фінанс», яка діяла в інтересах Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Княгиня Ярославна», продавець в особі ОСОБА_6 , з однієї сторони та ОСОБА_3 , з другої сторони уклали договір відповідно до умов якого продавець продав, а покупець придбав квартиру АДРЕСА_1 вартістю 776 014 грн. 00 коп. При посвідченні договору отримана заява від дружини покупця про згоду на укладення договору ( а.с. 18-21).

Згідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.10.2021 по цивільній справі №753/15743/21 позовні вимоги за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволено, розірвано шлюб, зареєстрований 19.04.2017 Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №723 ( а.с. 88).

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 21.10.2021, ОСОБА_3 , продавець, з однієї сторони та ОСОБА_7 , покупець, з другої сторони уклали договір згідно з яким продавець передав, а покупець прийняла у власність належну продавцю на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 . Квартира, що відчужувалась належала продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Приходько Л.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27.10.2020, зареєстрованого в Реєстрі за №2288. За згодою сторін продаж квартири вчинено за 1 681 100 (один мільйон шістсот вісімдесят одну тисячу сто) грн. 00 коп. Незалежна оцінка квартири відповідно до Звіту про оцінку майна від 27.09.2021, виданого ТОВ «Оціночна компанія Аргумент» становили 1 681 100 (один мільйон шістсот вісімдесят одна тисяча сто) грн. 00 коп. Згідно із п.11 Договору, договір укладено за згодою дружини продавця, що підтверджено заявою, справжність підпису засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міленіною К.О. від 21.10.2021 за реєстровим №18882 ( а.с. 58-59).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до посвідчення Серії НОМЕР_1 , законним представником ОСОБА_4 , 2019 року народження є ОСОБА_3 ( а.с.116).

Відповідно до Медичного висновку №107 про дитину-інваліда №107 від 14.02.2024, ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_5 , дитині встановлено діагноз хронічне психічне захворювання ( а.с. 118).

Відповідно до ст. 9 СК України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Особи, які проживають однією сім`єю, а також родичі за походженням, відносини яких не врегульовані цим Кодексом, можуть врегулювати свої сімейні (родинні) відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов`язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів України та моральним засадам суспільства.

Згідно із ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч.7 ст. 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Згідно із ст. 59 СК України, той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім`ї, насамперед дітей. При розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобов`язані враховувати інтереси дитини, інших членів сім`ї, які відповідно до закону мають право користування ним.

Відповідно до ст. 64 СК України, дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки.

Згідно із ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно із ч.1,ч.2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки . Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, з урахуванням наданих доказів, заяв по суті справи та пояснень сторін суд приходить до висновку про те, що відповідач не ухилявся від утримання дружини та дитини. Позивач в судовому засіданні визнала що їй було придбано автомобіль для забезпечення потреб дитини, що в сукупності із доданими доказами судом враховується як компенсація вартості проданого майна, квартири АДРЕСА_1 , що була придбана на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Приходько Л.М. 27 жовтня 2020 року вартістю 776 014 грн. 00 коп., в розмірі 388 007 грн., договір про відчуження майна було посвідчено за згодою дружини та не оскаржено нею в установленому законом порядку, за таких обставин відповідач діяв за згодою позивача при відчуженні майна щодо якого заявлено розмір компенсації, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно із ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81,263,265 ЦПК, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовноюзаявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28.01.2025

Суддя: Комаревцева Л.В.