Справа № 487/8209/24
Провадження № 2/487/477/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: Головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання Богатої А.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Сорочана Є.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянова Наталя Валеріївна про припинення договору довічного утримання та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2024 року представник позивача адвокат Сорочан Є.В. звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом, яким просив визнати припиненим Договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 24.03.2011 року та посвідчений Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. за реєстровим номером 1006.

Застосувати наслідки припинення договору, визнавши за ОСОБА_1 в цілому право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Скасувати обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , накладене 24.03.2011 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. на підставі договору довічного утримання від 24.03.2011 року, за реєстровими номерами №1007/06 та №1008/07.

В обгрунтування заявлених вимог, представник позивача зазначив, що позивачу та її чоловіку ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом комунальної власності Миколаївської міської ради 05.10.2004 року належала квартира АДРЕСА_1 .

Подружжя ОСОБА_4 , були одинокими особами прохилого віку, потребували стороннього догляду та матеріальної допомоги.

На той час, їх сусід ОСОБА_3 , запропонував подружжю ОСОБА_4 укласти договір довічного утримання, в обмін на отримання у власність належної їм квартири.

24.03.2011 між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладеного зазначений договір, за умовами якого відповідач отримував у власність квартиру АДРЕСА_1 , натомість був зобов`язаний утримувати подружжя ОСОБА_4 , забезпечувати їх продуктами харчування, необхідним одягом та медикаментами. Надавати медичну та будь-яку іншу допомогу. Нести витрати по сплаті комунальних послуг та утриманню квартири. У разі смерті відчужувачів, поховати їх. Ціна матеріального забезпечення була встановлена в розмірі 500 грн. на місяць.

Протягом кількох місців після укладання договору, ОСОБА_3 виконував свої зобов`язання за договором, однак з жовтня 2011 року, перестав відвідувати подружжя ОСОБА_4 та надавити їм допомогу. У свою чергу, зі слів сусідів, ОСОБА_5 стало відомо, що він виїхав за кордон.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, поховання чоловіка позивач здійснювала самостійно, за власні кошти.

Починаючи з жовтня 2011 року ОСОБА_6 , належним чином умови договору не виконував, а саме: не забезпечував подружжю ОСОБА_4 належного харчування, догляду та необхідної допомоги, не сплачував житлово-комунальні послуги по квартирі, що призвело до накопичування боргів. Протягом 2011 -2023 років, ОСОБА_3 в рахунок сплати матеріального забезпечення, перерахував позивачці лише 1201,01 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, спадкоємці після його смерті відсутні.

Таким чином, з моменту укладання договору та по момент смерті набувача, позивач самостійно утримує та обслуговує себе , а також несе витрати по утриманню квартири.

26.08.2024 року, позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової Н.В., з заявою про розірвання Договору довічного утримання від 24.03.2011 року №1007, одночасно надавши копію свідоцтва про смерть набувача, проте Постановою від 26.08.2024 року, у вчинені нотаріальної дії, щодо розірвання договору довічного утримання та реєстрації за ОСОБА_1 права власності в цілому на квартиру АДРЕСА_1 було відмовлено.

Викладені обставини, з урахуванням положень ч.2 ст.755 ЦК України, слугували підставою для звернення до суду з вказаним позовом в частині припинення договору довічного утримання.

Окрім того, вказав, що на момент смерті чоловіка ОСОБА_2 була зареєстрована з ним за одною адресою по АДРЕСА_2 , а отже, відповідно до положень ст.1268 ЦК України, вважається такою, що фактично прийняла спадщину.

З урахуванням зазначеної обставини та наявності правових підстав для припинення договору довічного утримання, просив визнати за позивачкою право власності на вказану квартиру.

Ухвалою суду від 01.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 31.10.2024 року до участі у справі у якості третьої особи, залучено приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянову Н.В..

Ухвалою суду від 11.12.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сорочан Є.В. заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

ОСОБА_1 підтвердила фактичні обставини, викладені у позовній заяві.

До судового засідання представник відповідача Миколаївської міської ради не з`явилася, надала заяву, за якою судовий розгляд просила провести за її відсутності, рішення прийняти на підставі наявних у матеріалах справи доказів, у відповідності до вимог чинного законодавства.

До судового засідання третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянова Н.В. не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена своєчасно, належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши письмові матеріали, приходить до наступних висновків.

Так судом встановлено, що 24.03.2011 року ОСОБА_9 , ОСОБА_2 уклали з ОСОБА_3 договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. за реєстровим номером 1006.

За умовами договору ОСОБА_3 отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Фондом комунальної власності Миколаївської міської ради 05.10.2004 року, зареєстрованого в ММБТІ 29.11.2004 року номер витягу 5624279, реєстраційний номер 8708045.

Натомість ОСОБА_3 зобов`язувався утримувати подружжя ОСОБА_4 надаючи довічно матеріальне забезпечення та всі види догляду. Ціна матеріального забезпечення була встановлена в розмірі 500 грн. на місяць. Дана обставина підтверджена копією відповідного договору та не спростована під час розгляду справи.

Отже, судом встановлено, що між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склались договірні правовідносини щодо довічного утримання шляхом матеріального забезпечення та інших видів догляду відчужувачів набувачем квартири.

На виконання умов договору ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передали ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №362404405 від 18.01.2024 року.

Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525, 526 ЦК України).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Суд вважає доведеним факт невиконання набувачем ОСОБА_3 своїх зобов`язань за договором, що підтверджується дослідженими судом письмовими доказами (квитанціями, щодо сплати позивачем витрат по утриманню квартири; випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 , відкритому у АТ КБ "Приватбанк" за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, згідно до якого ОСОБА_3 позивачу було перераховано 01.02.2021 року - 200 грн. та 23.10.2021 року - 1000 грн.).

Також вказаний факт, було підтверджено показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є сусідами позивача, та пояснили суду, що протягом 2011-2024 років, жодного разу не бачили ОСОБА_3 у помешканні позивачки. Стверджували, що ОСОБА_1 проживає самостійно та самостійно утримує та обслуговує себе.

Також судом встановлено, що відчужувач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 02.12.2011 року)

Набувач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 08.01.2024 року.

За приписами ст.757 ЦК України, обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем.

Якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття майна, що було передане відчужувачем, право власності на це майно може перейти до спадкоємця за законом.

Якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється.

Віповідно до Інформаціцної довідки зі Спадкового реєстру №78717069 від 12.10.2024 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Таким чином договір довічного утримання укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 припинив свою дію, з урахуванням смерті набувача та відсутності у нього спадкодавців.

Як було встановлено судом, 26.08.2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ємельянової Н.В. з заявою про розірвання договору довічного утримання, надавши при цьому копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ..

Постановою нотаріуса від 26.08.2024 у вчинені нотаріальної дії, щодо розірвання договору було відмовлено з урахуванням положень ст.49 Закону України "Про нотаріат".

Як зазначено у Роз`ясненнях, наданих МЮ України від 01.04.2011 року щодо особливостей посвідчення договору довічного утримання (догляду), у разі смерті фізичної особи - набувача за договором довічного утримання (догляду) при відсутності у неї спадкоємців або при відмові їх від договору довічного утримання (догляду) нотаріус за письмовою заявою відчужувача припиняє дію цього договору, про що на всіх його примірниках робить відповідний напис.

Разом з тим, у даному договорі існує множинність сторони відчужувача, один з яких помер, таким чином, припинити дію договору у позасудовому порядку, є неможливим.

З урахуванням вищезазначеного, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині припинення договору довічного утримання від 24.03.2011 року, слід задовольнити.

При вирішенні заявленої вимоги, щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , суд виходить з наступного.

Наслідком припинення дії договору довічного утримання, є повернення сторін у первісний стан, а отже позивачу має бути повернуто право власності на 1/2 частку вказаної квартири, яка належала їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Фондом комунальної власності Миколаївської міської ради 05.10.2004 року.

Статтями 1216, 1218, 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до, до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу спадкування за законом входять, діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його передив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_2 позивач мешкала та була зареєстрована з ним за однією адресою: АДРЕСА_2 , згідно положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка.

Інші спадкоємці у ОСОБА_2 відсутні.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи існування обставин, при яких у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, яким може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині, не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

Таким чином, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , скасувавши її обтяження, зареєстроване 24.03.2011 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. на підставі зазначеного договору.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 24.03.2011 року та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївького міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. за реєстровим номером 1006 - визнати припиненим.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Скасувати обтяження - заборону на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване 24.03.2011 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В., на підставі Договору довічного утримання №1006 від 24.03.2011 року, за реєстровим номером 10985922 (реєстраційний номер заборони №1007/06) та реєстровим номером 10986010 (реєстраційний номер заборони №1008/07) .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , заоеєстрована за адресою АДРЕСА_2

Відповідач: Миколаївська міська рада, , фактичне місце знаходження вул.Адміральська, 20 м.Миколаїв.

Третя особа Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянова Наталя Валеріївна, фактичне місце щзнаходження вул.Погранична, 72 офіс 10 м.Миколаїв.

Повне судове рішення складено 30.01.2025 року.

Головуючий суддя: І.О. Притуляк