Справа № 369/7416/21
Провадження № 2-др/369/31/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Херенковій К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/7416/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі", про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі", про стягнення заборгованості, відмовлено.

29 жовтня 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/7416/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі", про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення заявник зазначив, що відповідно до рішення від 22 жовтня 2024 року суд ухвалив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Київська обласна енергопостачальна компанія до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство ДТЕК Київські регіональні електромережі, про стягнення заборгованості відмовити. Проте, зі змісту рішення від 22 жовтня 2024 року вбачається, що судом не вирішено питання про судові витрати.

Разом з тим, відповідач надав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат. Також матеріали цивільної справи №369/7416/21 містять: копію договору про надання адвокатами Адвокатського об`єднання «Бізнес Протект» ОСОБА_1 правової допомоги від 09 жовтня 2019 року; - докази сплати відповідачем вартості проведення Київським науково-дослідним Експертно-криміналістичним центром МВС України почеркознавчої експертизи в розмірі 10 904 (десять тисяч дев`ятсот чотири) грн 88 коп., які були надані суду 03 січня 2024 року - платіжна інструкція 0.0..1. від 02 січня 2024 року; докази сплати відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) грн, які були надані суду представником відповідача 04 червня 2024 року - копія акту наданих послуг від 04 червня 2024 р. за договором про надання правової допомоги від 09.10.2019 р., копія рахунку на оплату №8 від 04 червня 2024 р. та платіжна інструкція 0.0..1 від 04 червня 2024 року.

ОСОБА_1 просив суд ухвалити додаткове судове рішення в справі №369/7416/21, яким вирішити питання про судові витрати, а саме: стягнути з позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», на користь відповідача, ОСОБА_1 , судові витрати в загальному розмірі 30 904 (тридцять тисяч дев`ятсот чотири) грн, в тому числі, 10 904 (десять тисяч дев`ятсот чотири) грн 88 коп. - витрати на почеркознавчу експертизу і 20 000 (двадцяти тисяч) грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

29 листопада 2024 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" до суду надані заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Представник вважає, що вартість цих послуг із надання професійної правничої допомоги є недоведеною, оскільки у справі відсутні відповідні докази її надання саме адвокатом. Зокрема, як відзив, так і опитувальник позивача і попередній розрахунок витрат складено та підписано лише Відповідачем. Сам факт подання орієнтовного розрахунку витрат на професійну правничу допомогу та зазначення у ньому майбутніх витрат такого характеру ще не свідчить про факт надання такої професійної правничої допомоги адвокатом. Як ЦПК України, так і усталена практика Верховного Суду вказують на те, що сторона, яка заявляє про понесення витрат на професійну правничу допомогу, має подати суду докази надання правової допомоги саме адвокатом, а не іншим спеціалістом у сфері права. Натомість відповідачем цієї вимоги не дотримано та не надано доказів, які б свідчили, що саме адвокат надавав Відповідачу правову допомогу, яка вказана у п.п. 1 та 2 таблиці Акту наданих послуг від 04.06.2024. З огляду на це, нібито надана професійна правнича допомога вартістю 8000,00 грн не підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а тому не підлягає задоволенню та стягненню з Позивача. Крім того, ОСОБА_1 не заявив витрати на складання та подання клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

На підставі зазначеного просили відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» судових витрат у розмірі 20 000,00 грн на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі", про стягнення заборгованості, відмовлено.

Разом із відзивом від 05 липня 2021 року, поданим відповідачем ОСОБА_1 (з зазначенням виконавців - адвокатів Довгун І.В. та Мартиненко С.В.) суду було надано попередній орієнтовний розрахунок сум судових витрат, які на той час складали 14 000,00 грн, та договір про надання правової допомоги від 09 жовтня 2019 року.

До закінчення судових дебатів 04 червня 2024 року (вхідний № 26834) на виконання ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Довгун І.В. до суду надані докази на підтвердження розміру судових витрат понесених відповідачем, а саме акт надання послуг від 04 червня 2024 року, платіжна інструкція від 04 червня 2024 року,

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів (до 27 серпня 2024 року) у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

09 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС ПРОТЕКТ» укладено Договір про надання Адвокатським об`єднанням в особі адвокатів Довгун Ірини Володимирівни, Мартиненко Світлани Валеріївни , Скобєлєвої Вікторії Миколаївни, правової допомоги, предметом якого є надання адвокатським об`єднанням правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Відповідно до п. 4 Договору отримання винагороди Адвокатським об`єднанням за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар обчислюється у вигляді погодинної оплати, виходячи з кількості годин, які витрачені адвокатами на надання правової допомоги. Вартість однієї години роботи адвоката складає 1000 (одна тисяча) грн. Про фактичні витрати, понесені Адвокатським об`єднанням у зв`язку з виконанням даного Договору, складається Акт фактичних витрат, до якого додаються документи, підтверджуючі витрати. Сторони домовились, що транспортні витрати адвокатів вираховуються із розрахунку одна поїздка адвоката (чи його помічника) 10% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Фактичні витрати Платник сплачує на підставі Акту фактичних витрат, у розмірі, згідно виставленого рахунку.

Відповідно до Акту надання послуг від 04 червня 2024 року станом на 04 червня 2024 року адвокатське об`єднання «БІЗНЕС ПРОТЕКТ» надало ОСОБА_1 , а він прийняв наступні послуги:

- ознайомлення з позовною заявою ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» та додатками до неї, їх опрацювання та аналіз, вироблення правової позиції по спірним питанням в справі № 369/7416/21 - за 3 витрачені години - 3 000,00 грн;

- складення відзиву на позов та підготовка додатків до нього (в т.ч., опитувальника позивача попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат) в справі № 369/7416/21 - за 5 витрачених годин - 5 000,00 грн;

- складення клопотань про призначення судової експертизи (21.07.2021, 19.10.2021 (вх.від 21.10.2021), 10.10.2023), заяви про виклик свідків (від 21.07.2021), про подання доказів (31.08.2021 (вх.від 02.09.2021) та 20.09.2021), заяви про надання документів на виконання клопотань експерта (від 22.07.22) в справі № 369/7416/21 - за 5 витрачених годин - 5 000,00 грн;

- ознайомлення з матеріалами справи № 369/7416/21 (24.09.2021 року, 16.02.2023 року, 01.09.2023 року, 23.02.2024 року) - за 2 витрачені години - 2 000,00 грн;

- участь адвокатів АО «БІЗНЕС ПРОТЕКТ» (в т.ч. підготовка адвоката до засідання, витрачений час на дорогу та у зворотному напрямку, очікування та безпосередня участь у судовому засіданні) в судових засіданнях 22.07.2021 р., 20.09.2021 р., 01.12.2021 р., 10.10.2023 р., 30.04.2024 р. в справі № 369/7416/21, - за 5 витрачених годин - 5 000,00 грн.

Загальна вартість послуг по Акту наданих послуг склала 20 000,00 грн.

Відповідно платіжної інструкції від 04 червня 2024 року № 0.0..1 ОСОБА_1 сплатив АО «БІЗНЕС ПРОТЕКТ» 20 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частини п`ятої статті 137 ЦПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" до суду надано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із судовим розглядом справи № 369/7416/21.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У встановлений ЦПК України строк, на підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано укладений 08 жовтня 2019 року між АО «В. Тетерський і Партнери» та ОСОБА_3 договір про надання правової допомоги, акт про надання послуг (правової допомоги) від 27 грудня 2019 року до договору про надання правової допомоги від 08 жовтня 2019 року, дублікат квитанції №0.0..1 від 05 листопада 2019 року.

Однак, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06 березня 2019 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції ВС/КГС викладеній в додатковій постанові від 24 січня 2019 року у справі №922/15944/17.

У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підставі зазначено, суд частково задовольняє вимоги щодо стягнення судових витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Щодо стягнення витрат на почеркознавчу експертизу у розмірі 10 904, 88 грн, суд зазначає наступне.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року у цивільній справі було призначено почеркознавчу судову експертизу та покладено витрати по проведенню експертизи на ОСОБА_1

19 лютого 2024 року на адресу суду надано висновок експерта № СЕ-19/111-23/65784-ПЧ від 01 лютого 2024 року за результатами судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до платіжної інструкції № 0.0..1 від 02 січня 2024 року ОСОБА_1 сплачено на проведення судової експертизи - 10 904,88 грн на рахунок Київського НДЕКЦ МВС України.

Оскільки при ухваленні рішення та дослідженні матеріалів справи Києво-Святошинським районним судом не вирішено питання стосовно витрат на професійну правничу допомогу та понесених витрат на проведення експертизи, з метою усунення неповноти судового рішення, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі № 369/7416/21 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" на користь ОСОБА_1 , з урахуванням заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" щодо неспівмірності понесених витрат на правничу допомогу, судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн, та витрат на почеркознавчу експертизу у розмірі 10 904, 88 грн

Керуючись ст.ст. 1-19, 137-141, 263-265, 268, 270, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/7416/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі", про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" (, адреса місцезнаходження: вул. Борщагівська, 97-Б, м. Київ, 03056) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) - 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" (, адреса місцезнаходження: вул. Борщагівська, 97-Б, м. Київ, 03056) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) - 10 904 (десять тисяч дев`ятсот чотири) грн 88 коп. - витрат на проведення почеркознавчої експертизи.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА