Справа №463/3374/22 Головуючий у 1 інстанції:Кукса Д.А.
Провадження №22-ц/811/2654/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Псярук О.В.,

за участі в судовому засіданні представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представниці відповідача Міністерства юстиції України Луценко А.С., представника третьої особи Господарського суду Львівської області Брика І.С., третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Кукси Д.А. від 31 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Господарський суд Львівської області, Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_3 про стягнення заподіяної моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Господарський суд Львівської області, Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_3 про стягнення заподіяної моральної шкоди відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити повністю.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин справи.

Вказує, що з 19 березня 2010 року Господарським судом Львівської області порушено справу про банкрутство фізичної особи підприємця ОСОБА_3 за заявою кредитора Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», який був чоловіком ОСОБА_1 та який проживав з нею однією сім`єю. Зазначає, що дана процедура банкрутства тривала до 06.12.2019 року, протягом цього часу позивач та ОСОБА_3 перебували у шлюбі та така процедура накладалась на їхню сім`ю. В результаті здійснення заходів по пошуку та вилученню майна ОСОБА_3 було протиправно вилучено майно і ОСОБА_1 , яке належало їй на праві спільної сумісної власності, що підтверджується рядом рішень судів, якими проведено поділ майна. Зазначає, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» подав позов до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту на суму 140 000,00 доларів США. На виконання умов договору кредиту №010/08-3/3684/в від 23.04.2008 ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_1 було передано в іпотеку майно - квартира АДРЕСА_1 загальною площею 73,6 кв.м, вартістю на дату посвідчення договору іпотеки 1 017 667 грн, що за курсом НБУ становило 201 518,22 доларів США. Вказує, що боржник вправі був очікувати, що оскільки вартість квартири перевищувала суму кредиту та існуючу заборгованість майже на 50 000,00 доларів США, то такого предмету іпотеки буде достатньо для задоволення вимог банку. Згідно рішення суду з ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість в сумі 144 136,52 дол. США, витрати по сплаті державного мита в розмірі 1 441,36 доларів США та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн. 21.01.2010 предмет іпотеки був реалізований на прилюдних торгах за ціною, в чотири рази нижчої від його оцінки на момент надання цього майна в іпотеку. Кошти були перераховані банку в рахунок погашення заборгованості по кредиту. Вважає, що протиправний продаж майна боржника за зниженою вартістю, в порушення норм Закону України «Про іпотеку» призвело до непогашення кредиту, збільшення суми заборгованості ОСОБА_3 і відповідно до наявності в банку підстав для звернення до суду з заявою про порушення справи про банкрутство. Саме ці протиправні дії були зумовлені бездіяльністю Міністерства юстиції України як органу з питань банкрутства та органу, що забезпечує організацію примусового виконання рішень суду. Вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як громадяни України та особи, наділені цим правовим статусом згідно Конституції України не повинні перевіряти кожну дію державних органів, а навпаки повинні слідувати презумпції правомірності їх діяльності. Тому протиправність дій цих установ призвела до порушення прав позивачки, неможливості їх захисту і відповідно спричинила їй моральну шкоду. Судом першої інстанції, також, не були враховані інші допущені порушення прав позивачки, які привели до завдання моральної шкоди. Так, підставою для звернення із заявою до суду для порушення справи про банкрутство ФОП ОСОБА_3 став кредитний договір на купівлю будинку, який по своїй правовій природі є споживчим кредитом і жодного відношення до здійснення підприємницької діяльності не має. Таке нерухоме майно використовувалося виключно для проживання ОСОБА_3 та для задоволення його особистих житлових та сімейних потреб, в той час не маючи жодного відношення до підприємницької діяльності. Отже, продаж житла ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яке було надане в іпотеку по кредитному договору, укладеному ОСОБА_3 не як фізичною особою-підприємцем було прямим порушенням закону та суперечило нормам права. При цьому такі дії заподіювали шкоду правам та інтересам ОСОБА_3 та членам його сім`ї, які проживали в будинку. Також, ліквідатором було протиправно включено до ліквідаційної маси майно ОСОБА_1 , а саме автомобіль марки TOYOTA COROLLA 2006 року випуску, земельну ділянку загальною площею 1,0471 га та житловий будинок загальною площею 256,3 м.кв. Частина майна, яке було інвентаризовано ліквідатором та включено до ліквідаційної маси банкрута належало ОСОБА_1 і відповідно не могло бути проданим в процедурі банкрутства. Натомість ліквідатор здійснював продаж всього майна без врахування наявності частки ОСОБА_1 у такому. Таким чином заподіяна позивачу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала будучи незаконно втягнута у процедуру банкрутства свого чоловіка, незаконним вилученням її майна, його незаконному продажу, збиранню щодо неї інформації та здійснення цього провадження більше 10 років. При цьому слід звернути увагу суду, що за весь період з 2010 року по 2019 рік вся ця процедура та тиск з боку кредиторів на сім`ю позивача наклав значний відбиток на їхнє життя, яке супроводжувалося постійними стресами та переживаннями. Будучи обмеженими в засобах для існування, коли підприємницька діяльність чоловіка припинена та він не може нею займатися, абсолютно все майно сім`ї вилучене та арештоване та виставляється на продаж на прилюдних торгах, позивач зазнала значних душевних страждань і переживань.

В судове засідання позивачка, представник відповідача Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та третьої особи Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки та третьої особи ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представниці відповідача та третьої особи в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзивів на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, пояснень, апеляційної скарги, додаткових пояснень представниці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), додаткових пояснень представника позивачки, письмових пояснень представника Господарського суду Львівської області, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 2, 5, 10, 12, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, постонову Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі №197/1330/14-ц та, відмовляючи у задоволені позову, виходив з того, що позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги обґрунтовує порушеннями, на її думку, проведення процедури банкрутства фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у Господарському суді Львівської області з 19.03.2010 по 06.12.2019 за заявою кредитора АТ «Райффайзен Банк Аваль», який був чоловіком ОСОБА_1 , проживав з нею однією сім`єю. Як зазначили учасники справи, доводи ОСОБА_3 щодо порушень відносно нього, як фізичної особи-підприємця, під час процедури банкрутства, внаслідок чого йому була завдана шкода, неодноразово були предметом розгляду судами. Як зазначено стороною позивача, було порушено її права саме як дружини ОСОБА_3 під час процедури банкрутства його фізичної особи-підприємця. Рішенням Галицького районного суду від 10.10.2023 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України, Вищої ради правосуддя, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного банку України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Національне антикорупційне бюро України, Офіс Генерального прокурора, Головне управління Національної поліції у Львівській області, Державне бюро розслідувань, Господарський суд Львівської області, Пустомитівський районний суд Львівської області, Головне управління ДПС у Львівській області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», Громадська організація «Асоціація суддів господарських судів України», Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про стягнення заподіяної моральної шкоди. Дане рішення набрало законної сили згідно постанови Львівського апеляційного суду від 14.05.2024. ОСОБА_3 обґрунтовував свої вимоги саме проведенням відносно нього процедури банкрутства, як фізичної особи-підприємця у Господарському суді Львівської області з 19.03.2010 по 06.12.2019, а також незаконним впливом на нього з боку державних органів влади в інтересах кредиторів, пов`язаних з процедурою банкрутства. У рішенні Галицького районного суду від 10.10.2023 вказано про те, що не підтверджено заподіяння позивачу ОСОБА_3 моральних страждань або втрат немайнового характеру, встановлення факту наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) державними органами, їх посадовими особами і структурними підрозділами, та їх вини в заподіянні цієї шкоди. Обґрунтування позивачем своїх позовних вимог, фактично свідчить про незгоду із прийнятими рішеннями в порядку цивільного, господарського та адміністративного судочинства за його позовами, а також відповідями на численні звернення, скарги та заяви в ході провадження про банкрутство його, як фізичної особи-підприємця, якими не встановлено порушення прав позивача ОСОБА_3 , відтак відсутні підстави для компенсації позивачу моральної шкоди за рахунок держави. Як вбачається з матеріалів справи №28/32, яка розглянута Господарським судом Львівської області, встановлені такі обставини. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.03.2010 прийнято до розгляду заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та порушено провадження у справі №28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Надлонка А.І. У зазначеній заяві банку вказано, що 23.04.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ФОП ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №010/08-3/3684/в. Виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечено договором іпотеки, однак, починаючи з вересня 2008 року, боржником порушувалися умови кредитного договору. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Господарського суду Львівської області від 10.04.2009 з ФОП ОСОБА_3 стягнуто відповідну заборгованість. 11.02.2010 державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу, оскільки в боржника відсутнє майно, яке б перебувало в заставі та на яке можна було б звернути стягнення. Вищенаведені обставини, а також загальний розмір заборгованості, зумовили звернення банку із заявою про порушення справи про банкрутство. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.09.2010 у вказаній справі затверджено реєстр вимог кредиторів, серед яких кредитор першої черги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Загальна сума вимог даного кредитора: 973 грн (судові витрати та витрати на публікацію оголошення), 2816369,31 грн (вимоги, забезпечені заставою). Постановою Господарського суду Львівської області від 20.10.2010 ФОП ОСОБА_3 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Надлонка А.І. В ході ліквідаційної процедури арбітражним керуючим вчинялись дії щодо інвентаризації майна банкрута, організації проведення оцінки вартості майна, подавались оголошення щодо продажу майна. В процесі ліквідаційної процедури встановлено відсутність майнових активів, на які можна було б звернути стягнення та погасити боргові зобов`язання. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.09.2014 затверджено звіт ліквідатора у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 , звільнено ФОП ОСОБА_3 від подальшого виконання вимог кредиторів Управління Пенсійного Фонду України в Яворівському районі Львівської області на суму 2 798,22 грн., Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на суму 80,63 грн, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на суму 948 794,40 грн, припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3 та припинено провадження у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 . Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 задоволено апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 , скасовано ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.09.2014, відмовлено в задоволенні клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Надлонка А.І. про затвердження звіту ліквідатора, справу про банкрутство ФОП ОСОБА_3 надіслано Господарському суду Львівської області для розгляду на стадії судової процедури ліквідації. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.04.2015 припинено провадження у справі № 28/32 в частині кредиторських вимог ПАТ «Альфа-Банк» на суму 2251612,52 грн, а також виключено з ліквідаційної маси боржника транспортний засіб марки «TOYOTA Corolla», 2006 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , та земельну ділянку в с. Бартатів Городоцького району Львівської області площею 1,0471 га, кадастровий номер :06:000:0029; припинено провадження у справі № 28/32 в частині кредиторських вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на суму 3 445 353,95 грн та розгляд справи відкладено на 21.04.2015. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.04.2015 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута ФОП ОСОБА_3 ; звільнено ФОП ОСОБА_3 від подальшого виконання вимог кредиторів Управління Пенсійного Фонду України в Яворівському районі Львівської області на суму 2798,22 грн, Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на суму 80,63 грн, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на суму 948794,40 грн; припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3 ; провадження у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 припинено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 вимоги апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу Господарського суду Львівської області у справі № 28/32 від 02.04.2015 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про зменшення розміру вимог кредитора у справі про банкрутство та клопотання ПАТ «Альфа-Банк» про припинення провадження в частині грошових кредиторських вимог банку в сумі 2251612,52 грн та виключення з ліквідаційної маси боржника транспортного засобу марки «TOYOTA Corolla», 2006 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , та земельної ділянки в с. Бартатів, Городецького району, Львівської області площею 1,0471 га, кадастровий номер :06:000:0029 відмовлено, справу передано на розгляд до Господарського суду Львівської області на стадію ліквідації. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 вимоги апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Господарського суду Львівської області у справі № 28/32 від 21.04.2015 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні клопотання ліквідатора боржника арбітражного керуючого Надлонка А.І. про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута відмовлено, справу передано на розгляд до Господарського суду Львівської області на стадію ліквідації. Постановою Вищого господарського суду України від 13.10.2015 касаційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» залишено без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 залишено без змін. Ухвалою суду від 01.08.2017 у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 11.05.2016 відмовлено, у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 27.09.2017 відмовлено, клопотання арбітражного керуючого Надлонка А.І. від 19.07.2017 за № 01-21/02-01/188 задоволено, затверджено оплату послуг арбітражного керуючого Надлонка А.І. у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень арбітражного керуючого з моменту призначення у справі № 28/32, затверджено звіт про оплату послуг арбітражного керуючого Надлонка А.І. у розмірі 1 236 742,00 грн за весь період з 2010-2016 р.р., заяву арбітражного керуючого Худоногової Л.Ю. від 30.05.2017 за № 182/01-09 задоволено, ліквідатором ФОП ОСОБА_3 призначено арбітражного керуючого Худоногову Л.Ю., розгляд справи відкладено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.08.2017 залишено без змін, а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 без задоволення. Постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2017 касаційну скаргу ФОП ОСОБА_3 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.08.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 залишено без змін. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.10.2019 заяву ПАТ «Кристалбанк» та клопотання ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Здійснено заміну кредитора ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступників ПАТ «Кристалбанк» та ПАТ «Вектор Банк». Ухвалою суду від 30.10.2019 заяву ПАТ «Кристалбанк» та клопотання ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, здійснено заміну кредитора ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступників ПАТ «Кристалбанк» та ПАТ «Вектор Банк». Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.11.2019, яку залишено без змін ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2020 року та, відповідно, залишено без задоволення апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 , клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено; здійснено заміну кредитора управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області на правонаступника Городоцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області; здійснено заміну кредитора Городоцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Цією ж ухвалою заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» та заяву АТ «Кристалбанк» задоволено; здійснено заміну кредитора АТ «Кристалбанк» на правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор». Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.12.2019, прийнято відмову арбітражного керуючого Худоногової Л. Ю. від клопотань від 29 січня 2018 року за № 195/01 та від 05 березня 2018 року за № 298/01 про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату основної грошової винагороди, відшкодування витрат, понесених ліквідатором за період виконання нею повноважень ліквідатора із закриттям провадження в частині розгляду вказаних клопотань. У задоволенні клопотання боржника від 13 березня 2018 року про винесення окремої ухвали щодо арбітражних керуючих Надлонка А. І. та Худоногової Л. Ю. відмовлено. Заяву арбітражного керуючого Худоногової Л. Ю. від 11 листопада 2019 року за № 249/02 задоволено. Клопотання ОСОБА_3 від 19 вересня 2019 року задоволено. Припинено процедуру ліквідації ФОП ОСОБА_3 та повноваження ліквідатора арбітражного керуючого Худоногової Л. Ю. Провадження у справі № 28/32 закрито. В поданому клопотанні ОСОБА_3 просив закрити провадження у справі № 28/32 на підставі пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з встановленням під час розгляду справи на стадії ліквідаційної процедури обставин, які є підставою для відмови у відкритті провадження. На думку заявника, доказами таких обставин є те, що заявлені кредиторські вимоги як ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», так і АТ «Альфа-Банк» про повернення кредитних коштів є вимогами, які не стосуються підприємницької діяльності ОСОБА_3 , а були отримані боржником для споживчих потреб. У зв`язку з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства та згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу. Саме з цієї підстави господарський суд припинив процедуру ліквідації ФОП ОСОБА_3 та закрив провадження у справі № 28/32. При закритті провадження у справі у зв`язку із вказаною обставиною, судом відхилено доводи боржника з покликанням на норму п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки ухвала від 19.03.2010 про порушення провадження у даній справі та постанова господарського суду від 20.10.2010 про визнання боржника банкрутом, при прийнятті яких суд керувався Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», набрали законної сили. Вищевказана ухвала Господарського суду Львівської області від 06.12.2019, якою закрито провадження у справі № 28/32, набрала законної сили. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 оскаржувались інші судові рішення в ході розгляду Господарським судом Львівської області справи №28/32, зокрема які були також предметом перегляду Верховним Судом. Разом з тим, в ході перегляду таких не встановлено порушень чинного законодавства України щодо здійснення процедури банкрутства. Порушення процедури банкрутства ФОП ОСОБА_3 було також предметом судового розгляду Сихівським районним судом м.Львова цивільної справи №464/590/21 за позовом ОСОБА_1 (дружини ОСОБА_3 ) до ОСОБА_4 , АТ «Райффайзен Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення заподіяної моральної шкоди. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 08.10.2021 відмовлено у задоволенні позову у даній справі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.02.2022 зазначене рішення першої інстанції від 08.10.2021 залишено без змін. Даними рішеннями також було встановлено, що в ході провадження справи про банкрутство ФОП ОСОБА_3 , жодного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не було реалізовано, відтак завдання позивачці моральної шкоди фактом продажу її майна, яке незаконним чином вилучене ліквідатором та виставлене на торги, суди не прийняли до уваги. Як встановлено судом, належне позивачці майно (1/2 ідеальна частина автомобіля ТОYОТА СОRОLLА реєстраційний номер НОМЕР_1 рік випуску 2006, та 1/2 ідеальна частина земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 1,0471 га, кадастровий номер :06:000:0029, що розташована на території Бартатівської сільської ради (за межами с. Бартатів) Городоцького району, Львівської області) не було реалізоване під час здійснення процедури банкрутства ФОП ОСОБА_3 . Доказів реалізації майна позивачки в ході процедури банкрутства ФОП ОСОБА_3 суду надано не було: як і не представлено доказів неправомірності реалізації предмету іпотеки (квартири АДРЕСА_1 ) на прилюдних торгах 21.01.2010. Як зазначила представник відповідача Міністерства юстиції та не заперечив представник позивачки, діяльність арбітражного керуючого Надлонка А.І. під час ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_3 неодноразово була предметом перевірок здійснених відповідачем, однак жодних порушень виявлено не було. Зокрема, за зверненням ОСОБА_3 від 19.02.2020 щодо дій арбітражного керуючого Надлонка А.І. під час виконання ним повноважень ліквідатора у справі №28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 було надано відповідь від 28.02.2020 №3201/0/1-20/05-14 у якій роз`яснено, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.03.2010 порушено провадження у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 (у відповідності до ст.ст. 47-49 Закону в редакції до 19.01.2013), введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Надлонка А.І. Постановою Господарського суду Львівської області від 20.10.2010 ФОП ОСОБА_3 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Надлонка А.І. Відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який діяв до 19.01.2013, до повноважень ліквідатора входило: виявляти майнові активи боржника, включати їх до ліквідаційної маси та проводити їх реалізацію з метою погашення вимог кредиторів. Згідно з поясненням арбітражного керуючого від 26.02.2020 № 01-20/1 ліквідатору ФОП ОСОБА_3 не було передано жодних правовстановлюючих документів на майнові активи боржника, які включені у ліквідаційну масу при банкрутстві. З метою проведення реалізації майна боржника, яка станом на 2010-2012 роки передбачала надання торгівельній організації, нотаріусу правовстановлюючий документ на майнові активи, що підлягають продажу, арбітражним керуючим виготовлено правовстановлюючий документ на майно боржника (житловий будинок АДРЕСА_2 ), який перебував на той момент у іпотеці ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». У зв`язку з тим, що витрати арбітражного керуючого відшкодовувалися не в повній мірі, а витрати, пов`язані з іпотечним майном у повному обсязі покладаються на забезпеченого кредитора з метою проведення оцінки іпотечного майна та виготовлення технічного паспорта на дане майно, арбітражним керуючим Надлонком А.І. передано оригінал дублікату правовстановлюючого документа на майно боржника (житловий будинок АДРЕСА_2 ) представнику ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (забезпечений кредитор у справі). В поясненні арбітражного керуючого зазначено, що у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 не було реалізовано жодних активів ФОП ОСОБА_3 . Також у своїх поясненнях арбітражний керуючий зазначив, що передасть позивачу згідно з актом приймання-передачі оригінал дублікату договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2 . Також ОСОБА_3 скеровував до Міністерства юстиції України заяву від 10.02.2021, в якій останній просив провести повторну перевірку діяльності ОСОБА_4 як арбітражного керуючого у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 . У відповідь на таке звернення, Міністерство юстиції України надало відповідь № 1116/Т-4627/21 від 15.03.2021, в якій зазначається, що відповідно до частин першої та третьої статті 20 Кодексу України з питань банкрутства контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється державним органом з питань банкрутства або саморегулівною організацією арбітражних керуючих. Державний орган з питань здійснює контроль за діяльністю арбітражних керуючих шляхом проведення планових та позапланових перевірок у встановленому ним порядку. Позапланові виїзні та невиїзні перевірки проводяться за зверненням фізичних чи юридичних осіб, якщо з таких звернень випливає необхідність здійснення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства. Процедуру організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих врегульовано Порядком здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 06.12.2019 № 3928, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2019 за № 1228/3419. Пунктом 6 розділу ІІ Порядку здійснення контролю передбачено, що підстава для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення (скарги) фізичних чи юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність такого контролю. Вказано, що за результатами звернень позивача вживалися заходи реагування за діяльністю арбітражного керуючого Надлонка А.І. під час виконання ним відповідних повноважень у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 . Так, на виконання доручення Департаменту з питань судової роботи та банкрутства від 11.09.2017 № 1181/22482-0-32-17/9.4, Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області у строк з 18.10.2017 по 20.10.2017 проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого Надлонка А.І. з питань, порушених позивачем у зверненні від 22.08.2017 № б/н. За результатами проведеного позапланового заходу контролю, Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області складено довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 20.10.2017 № 22 та акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 24.10.2017 № 22, яким порушень в діяльності арбітражного керуючого Надлонка А.І. під час виконання ним повноважень ліквідатора у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 не виявлено. Також зазначено, що на виконання доручень Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 05.04.2018 № 345/Т-5917/9.3.1 Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області витребувано і проаналізовано пояснення арбітражного керуючого Надлонка А.І. в результаті чого, порушень в його діяльності не виявлено. На звернення ОСОБА_5 від 29.11.2021 б/н щодо банкрутства ФОП ОСОБА_3 його було повідомлено про відсутність об`єктивних підстав для проведення позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого Надлонка А.І. з питань, порушених у зверненні, у зв`язку з наявністю ухвали Господарського суду Львівської області від 21.12.2016 про припинення повноважень арбітражного керуючого ОСОБА_4 у справі № 28/32 та ухвали від 06.12.2019 про закриття провадження у справі № 28/32. Крім того рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 08.10.2021, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення заподіяної моральної шкоди. Тому суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження дійсності факту спричинення їй моральної шкоди незаконними діями відповідачів, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги правильних висновків суду не спростовують.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Міністерства юстиції України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Господарський суд Львівської області, Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_3 , в якому просила:

- стягнути з Державного бюджету України заподіяну діями органів державної влади моральну шкоду ОСОБА_1 в розмірі 29254900,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову покликалась на те, що з 19.03.2010 господарським судом Львівської області суддею Морозюк А.Я. було порушено справу №28/32 про банкрутство фізичної особи підприємця ОСОБА_3 за заявою кредитора Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», який був чоловіком ОСОБА_1 , проживав з нею однією сім`єю. Процедура банкрутства тривала до 06.12.2019, у цей період позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 та така процедура накладалась на всю їхню сім`ю, оскільки чоловік не мав можливості займатися підприємницькою діяльністю, отримувати дохід та забезпечувати сім`ю. Крім цього в цій процедурі було введено арешт на все майно, що належало ОСОБА_3 , було протиправно вилучено майно і ОСОБА_1 , яке належало їй на праві спільної сумісної власності. В процесі процедури банкрутства ФОП ОСОБА_3 , вилучене майно виставлено на прилюдні торги та було ряд спроб його незаконного продажу. Процедура банкрутства має на меті для банкрута звільнення від неможливості погасити борги через таку процедуру та надання йому можливості «розпочати з початку». У випадку проведення процедури банкрутства ФОП ОСОБА_3 , позивач розраховувала, що така процедура надасть можливість їх сім`ї вийти з тяжкого фінансового стану, пов`язаного з неможливістю погашати свої зобов`язання по кредитам в результаті об`єктивних факторів, а саме фінансової кризи 2008-2009 та стрімкого зростання курсу іноземних валют. Але внаслідок процедури банкрутства було порушено її права та чоловіка, застосовано до них усі негативні наслідки процедури банкрутства. ФОП ОСОБА_3 з 2014 неодноразово звертався до суду з заявами та клопотаннями про закриття провадження та звільнення його від всіх заборгованостей, оскільки починаючи з 2012 строк ліквідаційної процедури, протягом якої така може здійснюватися сплив (ліквідаційна процедура не може тривати більше 12 місяців та може бути одноразово продовжена до 18 місяців). Господарський суд Львівської області всупереч цим вимогам закону ліквідаційну процедуру не припинив та не закрив провадження у справі із звільненням боржника від всіх боргів. Натомість суд продовжував здійснювати ліквідаційну процедуру з перевищенням встановленого строку більше 18 місяців з 20.10.2010. Провадження у справі було закрито 06.12.2019 на підставі ухвали суду, якою задоволено клопотання ОСОБА_3 , який посилався на те, що процедура банкрутства була розпочата незаконно з порушенням процесуальних норм, які дають право на звернення з заявою кредитора, оскільки було порушено провадження на підставі вимог кредиторів, які носять особистий характер, а саме на основі споживчих кредитів. Однак суд виходив з того, що процедура банкрутства фізичної особи-підприємця може здійснюватися виключно за згодою такої фізичної особи. Оскільки ОСОБА_3 такої згоди не надав, то суд припинив провадження у справі. Однак суд не врахував, що згода боржника фізичної особи повинна бути наявна виключно на момент відкриття провадження, а тому процедура банкрутства повинна була здійснюватися і надалі. Факт припинення провадження у справі про банкрутство мав певний юридичний наслідок для неї та її чоловіка, вони усвідомили, що їх сім`я внаслідок тривалої процедури банкрутства, яка тривала більше 10 років, зазнала втручання в особисті та майнові права, не принесла для них жодного позитивного результату, який вимагається законом. А тому в результаті здійснення такої процедури у позивача ОСОБА_1 виникли підстави для стягнення моральної шкоди з відповідачів. Першочергово до ОСОБА_3 було подано позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу за договором кредиту на суму 140000,00 доларів США. Порушення 19.03.2010 господарським судом Львівської області суддею Морозюк А.Я. справи про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за заявою кредитора Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» було наслідком наявності боргу за цим кредитом. Даний кредит був забезпечений іпотекою квартирою АДРЕСА_1 . Сума заборгованості за цим кредитом №010/08-3/3684/ станом на момент звернення з заявою про порушення справи про банкрутство становила 118836,97 доларів США. При цьому на момент звернення з такою заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль» вже отримав рішення Господарського суду Львівської області про стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором в сумі 144136,52 долари США. Цим рішенням суду встановлено наявність підстав для звернення стягнення АТ «Райффайзен Банк Аваль» з ФОП ОСОБА_3 у зв`язку з простроченням останнім оплати заборгованості по кредиту. Виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором було забезпечено договором іпотеки, укладеним 23.04.2008 між позивачем і відповідачем, згідно якого було передано нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,6 кв.м, вартістю на дату посвідчення договору іпотеки 1017667 грн, що за курсом НБУ становило 201518,22 доларів США. 21.01.2010 предмет іпотеки був реалізований на прилюдних торгах за ціною в 4 рази нижчою від його оцінки на момент надання цього майна в іпотеку. Реалізація предмета іпотеки відбувалася на прилюдних торгах установами, які віднесені до управління Міністерства юстиції України, тобто перебували в безпосередньому підпорядкуванні та віданні цією установи. Рішення господарського суду Львівської області не є рішенням суду в розумінні Закону України «Про іпотеку» на підставі якого здійснюється звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки не стосувалося таких вимог та не містило відповідних реквізитів такого. А тому в органів юстиції не було підстав до звернення стягнення на предмет іпотеки та така дія була незаконна. Реалізований предмет іпотеки належав позивачу на праві спільної сумісної власності та його примусове відчуження з порушенням норм матеріального права заподіяло шкоду, пов`язану з порушенням його прав та інтересів. Позивач та її чоловік ОСОБА_3 , який надав в іпотеку дане майно, обґрунтовано очікували, надаючи в іпотеку майно, вартість якого є вищою загальну вартість кредиту вони розраховували на можливість погашення вимог по кредиту за рахунок цього майна. Тому сім`я ОСОБА_6 вважала, що банк повинен був проводити стягнення боргу виключно за рахунок майна переданого в іпотеку, та після реалізації такого майна, обов`язок позичальника повинен був бути припинений. Протиправний продаж майна боржника за заниженою вартістю, в порушення норм закону України «Про іпотеку» призвів до непогашення кредиту, збільшення суми заборгованості ОСОБА_3 і відповідно до наявності в банку підстав для звернення до суду з заявою про порушення справи про банкрутство. Ці протиправні дії були зумовлені бездіяльністю Міністерства юстиції України як органу з питань банкрутства та органу, що забезпечує організацію примусового виконання рішень суду. Арбітражним керуючим Надлонком А.І. в процесі банкрутства були допущені порушення і на які Міністерство юстиції як орган з питань банкрутства не звернув увагу та не вжив відповідних заходів. Підставою для звернення з заявою до суду для порушення справи про банкрутство ФОП ОСОБА_3 став кредитний договір на купівлю будинку, який по своїй правовій природі є споживчий кредитом і жодного відношення до здійснення підприємницької діяльності не мав та не має. Таке нерухоме майно використовувалося виключно для проживання ОСОБА_3 та для задоволення його особистих житлових та сімейних потреб, в той час не маючи жодного відношення до підприємницької діяльності. Ліквідатором всупереч вимогам ч.2 ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» було неправильно включено до вимог 1 черги вимоги АТ «Райффайзен Банк» на суму 973,00 грн та на суму 2816369,31 грн. (вимоги забезпечені заставою) та ПАТ «Альфа-Банк» вимоги на суму 1567810,50 грн. (вимоги забезпечені заставою), до вимог 4 черги вимоги ПАТ «Райффайзен Банк» на суму 915371,35 грн. вимоги 6 черги взагалі не можуть існувати згідно вимог цієї статті. Законодавцем виключається можливість задоволення вимог кредитора-заставодержателя за вимогами не пов`язаними з підприємницькою діяльністю та виключається можливість включення до ліквідаційної маси і реалізації ліквідатором предметів застави (іпотеки) за зобов`язаннями, не пов`язаними з підприємницькою діяльністю. Ліквідатор протиправно включив до ліквідаційної маси майно ОСОБА_1 та здійснював продаж всього майна без врахування наявної частки ОСОБА_1 у такому. До ліквідаційної маси було включено майно, яке не могло бути реалізоване в процедурі банкрутства, до кредиторських вимог ПАТ «Альфа-Банк» та АТ «Райффайзен Банк» фактично включено кредиторські вимоги не як до фізичної особи підприємця, а як до простої фізичної особи, зокрема у зв`язку з тим, що як застава по цим кредитам надавалось житло, яке перебувало у власності фізичної особи. 03.10.2014 на підставі ухвали господарського суду Львівської області від 16.09.2014 внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , яка була скасована 28.01.2015 постановою Львіського апеляційного господарського суду. Проте з 03.10.2014 по 2017 ФОП ОСОБА_3 значився як припинений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і процедура банкрутства не могла здійснюватися, проте ОСОБА_4 продовжував виконувати функції ліквідатора. Ліквідатор здійснював ліквідаційну процедуру понад встановлений законом строк її тривалості та виключно в інтересах кредиторів, чим заподіяно шкоду сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Ліквідаційна процедура щодо її чоловіка повинна була закінчитися через 18 місяців з моменту її початку 20.10.2010, однак тривала до 06.12.2019. Дані порушення арбітражного керуючого не знайшли жодного відклику з боку органів юстиції як контролюючих органів в результаті чого процедура банкрутства тривала понад встановлений законом строк та заподіяла шкоду сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Арбітражний керуючий Надлонок А.І, уклав договір з АТ «Райффайзен Банк» згідно якого ліквідатор отримував кошти за свою роботу арбітражного керуючого в справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 безпосередньо від цього кредитора без затвердження умов оплати рішенням суду. Відомості про вчинення порушення в процедурі банкрутства неодноразово доводилися до відома відповідача, проте жодні заходи ним не вживалися. 28.02.2020 Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) своїм листом повідомило про відсутність підстав для проведення перевірки арбітражного керуючого та відмовило в цьому; згідно відповіді на звернення від 15.03.2021 Міністерство юстиції України відмовило у проведенні перевірки діяльності арбітражного керуючого Надлонка А.І. з приводу допущених ним порушень під час здійснення діяльності в процесі банкрутства ФОП ОСОБА_3 , листом від 22.12.2021 Міністерством юстиції України було повторно відмовлено у проведенні перевірки діяльності арбітражного керуючого. Щодо підстав стягнення моральної шкоди з господарського суду, то позивач вважає такими допущені порушення з боку арбітражного керуючого ОСОБА_4 в процедурі банкрутства, які не були усунені судом, який наділений широким колом повноважень для унеможливлення порушень прав людини. Крім того, моральна шкода була заподіяна тривалістю процедури банкрутства. Заподіяна їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала будучи незаконно втягнута у процедуру банкрутства її чоловіка, незаконним вилученням її майна, його незаконному продажу, збиранню щодо неї інформації, здійснення цього провадження більше 10 років. За весь період з 2010 по 2019 вся ця процедура та тиск з боку кредиторів на сім`ю позивача наклав значний відбиток на їхнє життя, яке супроводжувалося постійними стресами та переживаннями. Будучи обмеженими в засобах для існування, коли підприємницька діяльність чоловіка припинена та він не може нею займатися, абсолютно все майна сім`ї вилучене, арештоване та виставляється на продаж на прилюдних торгах, вона зазнала значних душевних страждань і переживань. В результаті таких постійних стресів погіршився стан здоров`я її батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 через проблеми з серцем, які зумовлені проблемами з триванням процедури банкрутства та арештом майна. Верховний суд вказував на затягування строків розгляду справи та необхідність суду переглянути законність дій ліквідатора в процедурі банкрутства. Вказаних дій відповідач та третя особа не вчинили. В результаті порушень прав та інтересів позивача, їй була заподіяна моральна шкода, яку оцінює в сумі 29254900,00 грн.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі наведеної норми права відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеня зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Приписами ст.1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Наведені статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Ними передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є необхідною, однак не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які підлягають доведенню у відповідних спорах. Підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги обґрунтовувала порушеннями, на її думку, проведення процедури банкрутства її чоловіка фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у Господарському суді Львівської області з 19.03.2010 по 06.12.2019 за заявою кредитора АТ «Райффайзен Банк Аваль», який проживав з нею однією сім`єю.

Також, доводи ОСОБА_3 , про що правильно вказує суд першої інстанції, щодо порушень відносно нього, як фізичної особи-підприємця, під час процедури банкрутства, внаслідок чого йому була завдана шкода, неодноразово були предметом розгляду судами.

Так, судовими рішеннями у справі №28/32, яка розглянута Господарським судом Львівської області, встановлено такі обставини.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.03.2010 прийнято до розгляду заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та порушено провадження у справі №28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Надлонка А.І. У зазначеній заяві банку вказано, що 23.04.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ФОП ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №010/08-3/3684/в. Виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечено договором іпотеки, однак, починаючи з вересня 2008 року, боржником порушувалися умови кредитного договору. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Господарського суду Львівської області від 10.04.2009 з ФОП ОСОБА_3 стягнуто відповідну заборгованість. 11.02.2010 державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу, оскільки в боржника відсутнє майно, яке б перебувало в заставі та на яке можна було б звернути стягнення. Вищенаведені обставини, а також загальний розмір заборгованості, зумовили звернення банку із заявою про порушення справи про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.09.2010 у вказаній справі затверджено реєстр вимог кредиторів, серед яких кредитор першої черги - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Загальна сума вимог даного кредитора: 973 грн (судові витрати та витрати на публікацію оголошення), 2816369,31 грн (вимоги, забезпечені заставою).

Постановою Господарського суду Львівської області від 20.10.2010 ФОП ОСОБА_3 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Надлонка А.І.

В ході ліквідаційної процедури арбітражним керуючим вчинялись дії щодо інвентаризації майна банкрута, організації проведення оцінки вартості майна, подавались оголошення щодо продажу майна. В процесі ліквідаційної процедури встановлено відсутність майнових активів, на які можна було б звернути стягнення та погасити боргові зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.09.2014 затверджено звіт ліквідатора у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 , звільнено ФОП ОСОБА_3 від подальшого виконання вимог кредиторів Управління Пенсійного Фонду України в Яворівському районі Львівської області на суму 2 798,22 грн., Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на суму 80,63 грн, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на суму 948 794,40 грн, припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3 та припинено провадження у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 .

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 задоволено апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 , скасовано ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.09.2014, відмовлено в задоволенні клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Надлонка А.І. про затвердження звіту ліквідатора, справу про банкрутство ФОП ОСОБА_3 надіслано Господарському суду Львівської області для розгляду на стадії судової процедури ліквідації.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.04.2015 припинено провадження у справі № 28/32 в частині кредиторських вимог ПАТ «Альфа-Банк» на суму 2251612,52 грн, а також виключено з ліквідаційної маси боржника транспортний засіб марки «TOYOTA Corolla», 2006 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , та земельну ділянку в с. Бартатів Городоцького району Львівської області площею 1,0471 га, кадастровий номер :06:000:0029; припинено провадження у справі № 28/32 в частині кредиторських вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на суму 3 445 353,95 грн та розгляд справи відкладено на 21.04.2015.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.04.2015 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута ФОП ОСОБА_3 ; звільнено ФОП ОСОБА_3 від подальшого виконання вимог кредиторів Управління Пенсійного Фонду України в Яворівському районі Львівської області на суму 2798,22 грн, Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на суму 80,63 грн, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на суму 948794,40 грн; припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3 ; провадження у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 припинено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 вимоги апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу Господарського суду Львівської області у справі № 28/32 від 02.04.2015 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про зменшення розміру вимог кредитора у справі про банкрутство та клопотання ПАТ «Альфа-Банк» про припинення провадження в частині грошових кредиторських вимог банку в сумі 2251612,52 грн та виключення з ліквідаційної маси боржника транспортного засобу марки «TOYOTA Corolla», 2006 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , та земельної ділянки в с. Бартатів, Городецького району, Львівської області площею 1,0471 га, кадастровий номер :06:000:0029 відмовлено, справу передано на розгляд до Господарського суду Львівської області на стадію ліквідації.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 вимоги апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Господарського суду Львівської області у справі № 28/32 від 21.04.2015 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні клопотання ліквідатора боржника арбітражного керуючого Надлонка А.І. про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута відмовлено, справу передано на розгляд до Господарського суду Львівської області на стадію ліквідації.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.10.2015 касаційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» залишено без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 залишено без змін.

Ухвалою суду від 01.08.2017 у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 11.05.2016 відмовлено, у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 27.09.2017 відмовлено, клопотання арбітражного керуючого Надлонка А.І. від 19.07.2017 за № 01-21/02-01/188 задоволено, затверджено оплату послуг арбітражного керуючого Надлонка А.І. у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень арбітражного керуючого з моменту призначення у справі № 28/32, затверджено звіт про оплату послуг арбітражного керуючого Надлонка А.І. у розмірі 1 236 742,00 грн за весь період з 2010-2016 р.р., заяву арбітражного керуючого Худоногової Л.Ю. від 30.05.2017 за № 182/01-09 задоволено, ліквідатором ФОП ОСОБА_3 призначено арбітражного керуючого Худоногову Л.Ю., розгляд справи відкладено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.08.2017 залишено без змін, а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2017 касаційну скаргу ФОП ОСОБА_3 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.08.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.10.2019 заяву ПАТ «Кристалбанк» та клопотання ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Здійснено заміну кредитора ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступників ПАТ «Кристалбанк» та ПАТ «Вектор Банк».

Ухвалою суду від 30.10.2019 заяву ПАТ «Кристалбанк» та клопотання ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, здійснено заміну кредитора ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступників ПАТ «Кристалбанк» та ПАТ «Вектор Банк».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.11.2019, яку залишено без змін ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2020 року та, відповідно, залишено без задоволення апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 , клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено; здійснено заміну кредитора управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області на правонаступника Городоцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області; здійснено заміну кредитора Городоцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Цією ж ухвалою заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» та заяву АТ «Кристалбанк» задоволено; здійснено заміну кредитора АТ «Кристалбанк» на правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.12.2019, прийнято відмову арбітражного керуючого Худоногової Л. Ю. від клопотань від 29 січня 2018 року за № 195/01 та від 05 березня 2018 року за № 298/01 про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату основної грошової винагороди, відшкодування витрат, понесених ліквідатором за період виконання нею повноважень ліквідатора із закриттям провадження в частині розгляду вказаних клопотань. У задоволенні клопотання боржника від 13 березня 2018 року про винесення окремої ухвали щодо арбітражних керуючих Надлонка А. І. та Худоногової Л. Ю. відмовлено. Заяву арбітражного керуючого Худоногової Л. Ю. від 11 листопада 2019 року за № 249/02 задоволено. Клопотання ОСОБА_3 від 19 вересня 2019 року задоволено. Припинено процедуру ліквідації ФОП ОСОБА_3 та повноваження ліквідатора арбітражного керуючого Худоногової Л. Ю. Провадження у справі № 28/32 закрито.

В поданому клопотанні ОСОБА_3 просив закрити провадження у справі № 28/32 на підставі пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з встановленням під час розгляду справи на стадії ліквідаційної процедури обставин, які є підставою для відмови у відкритті провадження. На думку заявника, доказами таких обставин є те, що заявлені кредиторські вимоги як ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», так і АТ «Альфа-Банк» про повернення кредитних коштів є вимогами, які не стосуються підприємницької діяльності ОСОБА_3 , а були отримані боржником для споживчих потреб.

У зв`язку з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства та згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Саме з цієї підстави господарський суд припинив процедуру ліквідації ФОП ОСОБА_3 та закрив провадження у справі № 28/32.

При закритті провадження у справі у зв`язку із вказаною обставиною, судом відхилено доводи боржника з покликанням на норму п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки ухвала від 19.03.2010 про порушення провадження у даній справі та постанова господарського суду від 20.10.2010 про визнання боржника банкрутом, при прийнятті яких суд керувався Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», набрали законної сили.

Вищевказана ухвала Господарського суду Львівської області від 06.12.2019, якою закрито провадження у справі № 28/32, набрала законної сили.

Також, судом першої інстанції, з матеріалів справи, правильно встановлено, що ОСОБА_3 оскаржувались, також, інші судові рішення в ході розгляду Господарським судом Львівської області справи №28/32, зокрема які були також предметом перегляду Верховним Судом. Разом з тим, в ході перегляду таких не встановлено порушень чинного законодавства України щодо здійснення процедури банкрутства.

Порушення процедури банкрутства ФОП ОСОБА_3 було також предметом судового розгляду Сихівським районним судом м.Львова цивільної справи №464/590/21 за позовом ОСОБА_1 (дружини ОСОБА_3 ) до ОСОБА_4 , АТ «Райффайзен Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення заподіяної моральної шкоди. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 08.10.2021 відмовлено у задоволенні позову у даній справі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.02.2022 зазначене рішення першої інстанції від 08.10.2021 залишено без змін.

Даними рішеннями також було встановлено, що в ході провадження справи про банкрутство ФОП ОСОБА_3 , жодного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не було реалізовано, відтак завдання позивачці моральної шкоди фактом продажу її майна, яке незаконним чином вилучене ліквідатором та виставлене на торги, суди не прийняли до уваги.

Як встановлено судом, належне позивачці майно (1/2 ідеальна частина автомобіля ТОYОТА СОRОLLА реєстраційний номер НОМЕР_1 рік випуску 2006, та 1/2 ідеальна частина земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 1,0471 га, кадастровий номер :06:000:0029, що розташована на території Бартатівської сільської ради (за межами с. Бартатів) Городоцького району, Львівської області) не було реалізоване під час здійснення процедури банкрутства ФОП ОСОБА_3 .

Доказів реалізації майна позивачки в ході процедури банкрутства ФОП ОСОБА_3 суду надано не було: як і не представлено доказів неправомірності реалізації предмету іпотеки (квартири АДРЕСА_1 ) на прилюдних торгах 21.01.2010.

Як вказала, також, представниця відповідача Міністерства юстиції, діяльність арбітражного керуючого Надлонка А.І. під час ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_3 неодноразово була предметом перевірок здійснених відповідачем, однак жодних порушень виявлено не було.

Зокрема, за зверненням ОСОБА_3 від 19.02.2020 щодо дій арбітражного керуючого Надлонка А.І. під час виконання ним повноважень ліквідатора у справі №28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 було надано відповідь від 28.02.2020 №3201/0/1-20/05-14 у якій роз`яснено, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.03.2010 порушено провадження у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 (у відповідності до ст.ст. 47-49 Закону в редакції до 19.01.2013), введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Надлонка А.І. Постановою Господарського суду Львівської області від 20.10.2010 ФОП ОСОБА_3 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Надлонка А.І. Відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який діяв до 19.01.2013, до повноважень ліквідатора входило: виявляти майнові активи боржника, включати їх до ліквідаційної маси та проводити їх реалізацію з метою погашення вимог кредиторів. Згідно з поясненням арбітражного керуючого від 26.02.2020 № 01-20/1 ліквідатору ФОП ОСОБА_3 не було передано жодних правовстановлюючих документів на майнові активи боржника, які включені у ліквідаційну масу при банкрутстві. З метою проведення реалізації майна боржника, яка станом на 2010-2012 роки передбачала надання торгівельній організації, нотаріусу правовстановлюючий документ на майнові активи, що підлягають продажу, арбітражним керуючим виготовлено правовстановлюючий документ на майно боржника (житловий будинок АДРЕСА_2 ), який перебував на той момент у іпотеці ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». У зв`язку з тим, що витрати арбітражного керуючого відшкодовувалися не в повній мірі, а витрати, пов`язані з іпотечним майном у повному обсязі покладаються на забезпеченого кредитора з метою проведення оцінки іпотечного майна та виготовлення технічного паспорта на дане майно, арбітражним керуючим Надлонком А.І. передано оригінал дублікату правовстановлюючого документа на майно боржника (житловий будинок АДРЕСА_2 ) представнику ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (забезпечений кредитор у справі). В поясненні арбітражного керуючого зазначено, що у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 не було реалізовано жодних активів ФОП ОСОБА_3 . Також у своїх поясненнях арбітражний керуючий зазначив, що передасть позивачу згідно з актом приймання-передачі оригінал дублікату договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2 .

Також ОСОБА_3 скеровував до Міністерства юстиції України заяву від 10.02.2021, в якій останній просив провести повторну перевірку діяльності ОСОБА_4 як арбітражного керуючого у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 . У відповідь на таке звернення, Міністерство юстиції України надало відповідь № 1116/Т-4627/21 від 15.03.2021, в якій зазначається, що відповідно до частин першої та третьої статті 20 Кодексу України з питань банкрутства контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється державним органом з питань банкрутства або саморегулівною організацією арбітражних керуючих. Державний орган з питань здійснює контроль за діяльністю арбітражних керуючих шляхом проведення планових та позапланових перевірок у встановленому ним порядку. Позапланові виїзні та невиїзні перевірки проводяться за зверненням фізичних чи юридичних осіб, якщо з таких звернень випливає необхідність здійснення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства. Процедуру організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих врегульовано Порядком здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 06.12.2019 № 3928, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2019 за № 1228/3419. Пунктом 6 розділу ІІ Порядку здійснення контролю передбачено, що підстава для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення (скарги) фізичних чи юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність такого контролю. Вказано, що за результатами звернень позивача вживалися заходи реагування за діяльністю арбітражного керуючого Надлонка А.І. під час виконання ним відповідних повноважень у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 . Так, на виконання доручення Департаменту з питань судової роботи та банкрутства від 11.09.2017 № 1181/22482-0-32-17/9.4, Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області у строк з 18.10.2017 по 20.10.2017 проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого Надлонка А.І. з питань, порушених позивачем у зверненні від 22.08.2017 № б/н. За результатами проведеного позапланового заходу контролю, Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області складено довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 20.10.2017 № 22 та акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 24.10.2017 № 22, яким порушень в діяльності арбітражного керуючого Надлонка А.І. під час виконання ним повноважень ліквідатора у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 не виявлено. Також зазначено, що на виконання доручень Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 05.04.2018 № 345/Т-5917/9.3.1 Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області витребувано і проаналізовано пояснення арбітражного керуючого Надлонка А.І. в результаті чого, порушень в його діяльності не виявлено.

На звернення ОСОБА_5 від 29.11.2021 б/н щодо банкрутства ФОП ОСОБА_3 його було повідомлено про відсутність об`єктивних підстав для проведення позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого Надлонка А.І. з питань, порушених у зверненні, у зв`язку з наявністю ухвали Господарського суду Львівської області від 21.12.2016 про припинення повноважень арбітражного керуючого Надлонка А.І. у справі № 28/32 та ухвали від 06.12.2019 про закриття провадження у справі № 28/32.

Окрім цього, рішенням Галицького районного суду від 10.10.2023 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України, Вищої ради правосуддя, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національного банку України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Національне антикорупційне бюро України, Офіс Генерального прокурора, Головне управління Національної поліції у Львівській області, Державне бюро розслідувань, Господарський суд Львівської області, Пустомитівський районний суд Львівської області, Головне управління ДПС у Львівській області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», Громадська організація «Асоціація суддів господарських судів України», Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про стягнення заподіяної моральної шкоди. Дане рішення набрало законної сили згідно постанови Львівського апеляційного суду від 14.05.2024.

ОСОБА_3 обґрунтовував свої вимоги саме проведенням відносно нього процедури банкрутства, як фізичної особи-підприємця у Господарському суді Львівської області з 19.03.2010 по 06.12.2019, а також незаконним впливом на нього з боку державних органів влади в інтересах кредиторів, пов`язаних з процедурою банкрутства.

У рішенні Галицького районного суду від 10.10.2023 вказано про те, що не підтверджено заподіяння позивачу ОСОБА_3 моральних страждань або втрат немайнового характеру, встановлення факту наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) державними органами, їх посадовими особами і структурними підрозділами, та їх вини в заподіянні цієї шкоди. Обґрунтування позивачем своїх позовних вимог, фактично свідчить про незгоду із прийнятими рішеннями в порядку цивільного, господарського та адміністративного судочинства за його позовами, а також відповідями на численні звернення, скарги та заяви в ході провадження про банкрутство його, як фізичної особи-підприємця, якими не встановлено порушення прав позивача ОСОБА_3 , відтак відсутні підстави для компенсації позивачу моральної шкоди за рахунок держави.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що «причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із цих складових є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень.

З цього погляду можливість людини реалізувати своє природне право на одержання компенсації за страждання і переживання, спричинені посяганням на належні їй особисті немайнові блага, слід розцінювати як один з виявів верховенства права. Водночас усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.

У переважній більшості випадків ЄСПЛ наголошує на розумно очікуваних, передбачуваних або звичайних за подібних обставин негативних наслідках, що мали б виникнути у немайновій сфері потерпілої особи; виходить з розумного врахування суті порушеного права, особливостей вчинення конкретного правопорушення та характерного для останнього негативного впливу на стан потерпілого.

З урахуванням викладеного, слід вказати, що суд першої інстанції правильно вважав, що покликання позивачки на порушення її прав арбітражним керуючим Надлонком А.І. під час ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_3 не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи, а відтак безпідставними є посилання позивачки на порушення її прав Міністерством юстиції, як державним органом з питань банкрутства.

Крім того, як зазначив третя особа ОСОБА_3 , на даний час позивачка не перебуває з ним у шлюбі. Однак позивачка жодних доказів щодо розірвання шлюбу не надала, до матеріалів справи долучено лише копію свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з 05.03.2005.

Щодо покликання позивачки на те, що внаслідок постійних стресів і страждань, які були викликані процедурою банкрутства її чоловіка та арештом майна, які переживала вона та внаслідок яких також погіршився стан здоров`я її батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 через проблеми з серцем, то суд першої інстанції вірно зазначив, що жодних доказів наявності причинного зв`язку між настанням таких наслідків сторона позивача суду не надала, як і заподіяння їй моральної шкоди у зв`язку з цією подією вказаними відповідачами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що позивачкою не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження дійсності факту спричинення їй моральної шкоди незаконними діями, бездіяльністю чи рішеннями відповідачів, а тому в задоволенні позову суд першої інстанції відмовив правильно.

По суті позов ОСОБА_1 , також слід вважати, намаганням ревізувати рішення інших судів у поза процесуальний спосіб, шляхом подання позову у цій справі.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивачки до задоволення не підлягають.

З врахуванням наведеного, апеляційну скаргу слід вважати безпідставною та залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦП К України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 січня 2025 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді : Н.П.Крайник

М.М. Шандра