БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 273/2290/24
Провадження № 2/273/93/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Бєлкіної Д.С., при секретарі судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Баранівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баранівської міської ради, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальної площею 57,1 м2 (у тому числі житлова плаща 28,9 м2, допоміжна площа 28. м2), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 до якого входять житловий будинок (А прибудова (а), сарай (Б), вбиральня (В), гараж (Г1), навіс (Д1), колодязь (№2).

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, що знаходиться за цією ж адресою, кадастровий номер :01:002:0428, загальною площею 0,0694 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Батько позивача, ОСОБА_2 відмовився в установленому законом порядку від прийняття спадщини, а тому позивач залишився єдиним спадкоємцем за законом, після померлої ОСОБА_3 , інші спадкоємці - відсутні. Після звернення до нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів і відсутністю реєстрації права власності.

Ухвалою суду від 20.12.2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі, надано відповідачеві строк для подання відзиву, витребувано від нотаріуса матеріали спадкової справи, справу призначено до підготовчого засідання, в яке викликано учасників справи (а.с. 234).

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, подав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його присутності , позовні вимоги підтримує, просить прийняти рішення у підготовочому засіданні (а.с. 62 ).

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позовні вимоги визнає, за умови їх підтвердження належними доказами (а.с.38-39).

Третя особа ОСОБА_2 до суду не з`явився, подав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його присутності , не заперечує проти задвовлення даного позову (а.с.61).

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи те, що відповідач позов визнає, третя особа не заперечує проти задоволення позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Баранівка Звягельського району Житомирської області померла баба позивача по батьковій лінії - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 31.01.2023 року Баранівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області ( а.с. 7).

Дід позивача та чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Баранівка Баранівського району Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 22.03.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області ( а.с. 18).

Родинні відносини позивача з померлими бабою та дідом підтверджуються копіями свідоцтв про народження позивача та його батька ОСОБА_2 , де батьками останнього вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( а.с. 24, 25).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 10), від 05.08.2024 року № 86/2023/02-31, за змістом якої, нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок .

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва позивачем не оскаржувалася.

Отже, у ОСОБА_1 відсутні умови для оформлення прав на нерухоме майно в нотаріальній конторі.

Відповідно до копії довідки Баранівської міської ради від 11.04.2011 року №2657 ОСОБА_3 на день смерті чоловіка ОСОБА_4 проживали разом та вели спільне господарство ( а.с 16).

Відповідно до копії довідки Баранівської міської ради від 26.10.2015 року №5851 ОСОБА_3 проживала одна ( а.с 17).

Згідно з копією довідки КП «Новоград-Волинське МБТІ» від 02.04.2024 року № 95, право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано ( а.с. 12 ).

Згідно з копією технічного паспорта, виготовленого Новоград Волинським МБТІ станом на 25.03.2024 року, житловий будинок по АДРЕСА_1 є загальною площею 57,1 м2, житловою 28,9 м2, а також до будинку відносяться господарські будівлі (а.с. 28-30).

Відповідно до копії довідки Баранівської селищної ради від 08.08.1982 року №1197 та копії акта виконаних робіт по будівництву індивідуального житлового будинку ОСОБА_4 був забудовником житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , рік будівництва 1983 ( ас. 19, 20).

Згідно копії рішення сесіє Баранівської міської ради від 18.06.2015 року № 1963 вулиця Котовського була перейменована на вулицію Софіївську ( а.с.21).

Відповідно до матеріалів копії спадкової справи №86/2023, що надійшла до суду на запит, встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , син померлої ОСОБА_4 відмовився від спадщини у встановленний законом строк, про що в матеріалах справи є відповідна заява ( а.с. 43 60 ).

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що спадкове майно належало померлій на праві власності, однак за життя вона не отримала правовстановлювальний документ та не зареєструвала право власності.

Згідно зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За приписами ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до положень ст.ст. 100,101 ЦК УРСР, 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, при чому норми глави 10 "Особиста власність" цього Кодексу не пов`язували наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст.1296 1298 ЦК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. ст.ст. 4,5,13, 89, 200, 206, 207, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Баранівської міської ради, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності у порядку спадкування за законом , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_3 на житловий будинок та господарські будівлі та споруди , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 : житловий будинок (А), прибудова (а), сарай (Б), вбиральня (В), гараж (Г1), навіс (Д1), колодязь (№2).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) .

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бєлкіна Д.С.