Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4827/24
Провадження № 2/553/469/2025
У Х В А Л А

Іменем України

28.01.2025м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави Ткачук Ю.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Поділської районної в м.Полтаві ради, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Полтави із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Поділської районної в м.Полтаві ради, в якому просить встановити факт самостійного виховання та утримання позивачем неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку про залишення позову без руху, з огляду на таке.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Положеннями ч. 5 ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, поданий позов не відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України, зокрема, не зазначені обставини по справі та докази на їх підтвердження, а саме:

- не зазначено обставини існування спору між сторонами щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини без участі матері, не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини, в тому числі, що підтверджують наявність спору з цього приводу між батьком та матір`ю, що відповідно до вимог СК України є єдиною підставою для розгляду цього питання судом;

- не зазначено конкретних позовних вимог до відповідачки ОСОБА_2 . Сама собою позовна заява не має посилання на наявність спору між позивачем та відповідачкою, і носить усі ознаки заяви окремого провадження з нормативно правовим обґрунтуванням статтею 315 ЦПК України.Разом з тим, зважаючи, що до суду подана саме позовна заява, яка має розглядадится в порядку позовного провадження і відповідачем є ОСОБА_2 , вказана заява не містить жодних даних, які права позивача порушується, не визнаються чи оспорюються саме відповідачем;

- позивач вказує на необхідність встановлення даного факту для реалізації загальних та неконкретизованих прав позивача передбачених законодавством як особи, яка самостійно виховує дитину. Проте, не наводить посилань, чи взагалі на момент звернення до суду є порушення прав позивача щодо виховання та утримання дитини.

Крім того, позивач в позовній заяві посилається на ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та зазначає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Отже, позивачу слід визначитись із необхідністю залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, відповідний підрозділ ТЦК та СП, оскільки рішення у справі може вплинути на права та обов`язки цього органу.

Також, відповідно до положень ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Таким чином, позивачу слід надати суду письмовий висновок відповідного органу опіки та піклування щодо розв`язання спору.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1,3 ст.185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За вказаних обставин, позовну заяву слід залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня отримання копії ухвали

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Поділської районної в м.Полтаві ради, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком - залишити без руху.

Надати позивачу семиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. А. Ткачук