Справа № 931/969/23
Провадження № 6/931/2/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Масляної С.В.,

за участю: секретаря - Проскуненкової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Локачах заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Лизуном Андрієм Сергійовичем, про розстрочення виконання рішення суду та встановлення способу виконання рішення суду у межах цивільної справи № 931/969/23 (провадження № 2/931/116/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

03.01.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лизун Андрій Сергійович звернувся до Локачинського районного суду Волинської області із вищевказаною заявою.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 22.10.2024 у справі № 931/969/24 стягнуто з ОСОБА_1 користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором № 010/1167/82/0322661 від 22.08.2016 року в сумі 47479 грн 92 коп., а також 2684 грн витрат по сплаті судового збору та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу. На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Волинського апеляційного суду від 24.12.2024 року у цивільній справі № 931/969/23 за позовом TOB "Коллект центр" до ОСОБА_1 прийнято постанову, якою рішення Локачинського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2024 року в цій справі змінено та стягнуто з ОСОБА_1 в користь даного товариства заборгованість в сумі 26 594 гривні 64 коп., а також 704 гривні 09 коп. судового збору, 3920 гривень 70 коп. витрат на правову допомогу.

Зазначає, що боржник має намір добровільно виконати вказане рішення суду. Однак, виконати рішення суду відразу у повному обсязі ОСОБА_1 не має можливості через відсутність такої суми, оскільки є найманим працівником та отримує фіксований щомісячний дохід. Крім того, має на утриманні доньку, яка на даний час вступає до вищого навчального закладу, що потребує додаткових фінансових витрат.

Просить розстрочити виконання постанови Волинського апеляційного суду від 24.12.2024 року у цивільній справі № 931/969/23, а саме розстрочити стягнення зі ОСОБА_1 загальної суми, що підлягає до стягнення - 31 219, 43 гривні, (яка складається з заборгованості по зобов`язанню, відсоткам, судового збору та витрат на правову допомогу), на чотири рівні частини в сумі по 7 804, 86 гривень та встановити спосіб виконання ОСОБА_1 постанови Волинського апеляційного суду від 24.12.2024 року у цивільній справі № 931/969/23, а саме перераховувати на розрахунковий рахунок TOB "Коллект центр", що відкритий AT "ОТП Банк", МФО 300528, НОМЕР_1 до 25 числа кожного наступного місяця - 7 804, 86 гривень, врахувавши, що перший платіж в сумі 7 804, 86 гривень буде виконаний до 25.01.2025 року; другий платіж в сумі 7 804, 86 гривень - до 25.02.2025 року; третій платіж в сумі 7 804, 86 гривень - до 25.03.2025 року; четвертий платіж в сумі 7 804, 86 гривень - до 25.04.2025 року.

10.01.2025 ухвалою суду прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду та встановлення способу виконання рішення суду та призначено судове засідання.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. 22.01.2025 року представник відповідача Лизун А.С. надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 , просить задовольнити вимоги заяви (Т.3 а.с. 34).

Представник ТОВ "Коллект центр" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За змістом частини 2 ст. 435 ЦПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд вважає можливим розглядати заяву у відсутності учасників справи. Їх неявка у відповідності до ст.435 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснював.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи № 931/969/23 (провадження 2/931/116/24), матеріали поданої заяви, письмові докази, встановив наступне.

15.11.2023 року ТОВ «Коллект центр» звернулося до Локачинського районного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (Т.1 а.с. 1-3).

Заочним рішенням суду від 22 січня 2024 року позов ТОВ «Коллект центр» задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором № 010/1167/82/0322661 від 22.08.2016 року в сумі 47479 грн 92 коп, з них: 19449,16 грн - заборгованість за тілом кредиту, 28030,76 грн - заборгованість за відсотками, а також 2684 грн витрат по сплаті судового збору та 13 000 грн витрат на професійну правничу допомогу (Т.1 а.с. 70-72).

20.02.2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення (Т.1 а.с. 93-98).

Ухвалою суду від 06.03.2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Локачинського районного суду Волинської області від 22 січня 2024 року у цивільній справі № 931/969/23, справу призначено до розгляду (Т.1 а.с. 136).

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 22.10.2024 року позов ТОВ «Коллект центр» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором № 010/1167/82/0322661 від 22.08.2016 року в сумі 47479 грн 92 коп., з них: 19449,16 грн - заборгованість за тілом кредиту, 28030,76 грн - заборгованість за відсотками, а також 2684 грн витрат по сплаті судового збору та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу, у задоволенні решти вимог відмовлено (Т.2 а.с. 102-107).

Постановою Волинського апеляційного суду від 24.12.2024 року у цивільній справі № 931/969/23 за позовом TOB "Коллект центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто зі ОСОБА_1 в користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором №010/1167/82/0322661 від 22 серпня 2016 року в сумі 26594 гривні 64 коп., а також 704 гривні 09 коп. судового збору, 3920 гривень 70 коп. витрат на правову допомогу (Т.3 а.с. 13 зворот-17).

06.01.2025 року до Волинського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (Т.2 а.с. 181-182).

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 17.01.2025 року відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті додаткового рішення в цивільній справі № 931/969/23 (Т.2 а.с. 196-198).

Заявник звернувся із заявою про розстрочення виконання постанови Волинського апеляційного суду від 24.12.2024 року та встановлення способу виконання даної постанови.

За своїм змістом фактично подана заява є заявою про розстрочення виконання рішення суду рівними частинами щомісячно до 25.04.2025 року, і хоча заявник просить встановити спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення в користь позивача заборгованості рівними частинами, однак постановою Волинського апеляційного суду від 24.12.2024 року встановлений порядок виконання рішення суду саме шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, вимоги заяви не містять вимог про встановлення іншого способу виконання рішення, ніж встановлений зазначеним судовим рішенням, спосіб виконання рішення суду встановлений зазначеною постановою, а по своїй суті вимоги заяви зводяться до розстрочення виконання рішення суду. Крім того відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України із заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання рішення суду можуть звернутися виключно стягувач чи виконавець.

Із листа-звернення представника відповідача ОСОБА_2 до ТОВ «Коллект центр» від 30.12.2024 року вбачається, що боржник ОСОБА_1 має намір виконати вищевказане рішення суду в добровільному порядку (Т.3 а.с. 2).

За змістом ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з частинами 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичноїособи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Тлумачення положень ст.435 ЦПК України свідчить про те, що розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року, при вирішенні заяв сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Окрім того, під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Розстрочення виконання рішення суду - це зміна у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків від термінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Гарантоване особі устатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободправо на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Так, згідно з положеннями статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обґрунтовуючи заяву про розстрочку представник відповідача покликається на те, що відповідач по справі ОСОБА_1 є найманим працівником та отримує фіксований щомісячний дохід. Крім того, має на утриманні доньку, яка на даний час вступає до вищого навчального закладу, що потребує додаткових фінансових витрат. Однак, на підтвердження вказаних обставин стороною відповідача не надано жоних доказів: ні про розмір його доходів, ні про наявність на утриманні доньки, ні про вступ її до вищого навчального закладу та необхідності оплати навчання, а також будь - яких інших (відсутності нерухомого майна, інформації про тяжке захворювання його самого або членів його сім`ї, тощо).

Таким чином відсутність у заявника можливості виконати постанову апеляційного суду одноразовим платежем не доведено заявником.

Тому, наведені стороною відповідача обставини не можуть розцінюватися як такі, що є особливими або винятковими, та відповідно до приписів ст. 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості.

Крім того, матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами, а в конкретному випадку суть судового рішення зводиться до стягнення кредитної заборгованості, тобто грошей, які у тому числі є еквівалентом будь-якого майна, яким відповідач може володіти. Судове рішення може бути виконане в примусовому порядку за рахунок наявного у боржника майна, про яке не зазначено у заяві про розстрочку, як і не зазначено про відсутність такого.

Розстрочка виконання рішення суду у спірному випадку, означало б недотримання розумного та пропорційного балансу інтересів позивача, на користь якого ухвалено рішення суду, а також знівелювало би сутність рішення суду та мету його ухвалення.

До заяви про розстрочку виконання рішення суду заявником подано звернення до позивача з проханням надати розрахунковий рахунок для добровільного погашення заборгованості, при цьому просить не звертатися до виконавчої служби та приватних виконавців.

Оцінюючи доводи заяви про розстрочку виконання судового рішення суд враховує, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги береться не лише реальний стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Суд бере до уваги те, що саме з вини відповідача ОСОБА_1 виник даний спір, який тривалий час не знаходив свого вирішення. Доказів того, що з часу постановлення рішення суду відповідач здійснював хоча б часткове погашення кредитної заборгованості, суду не надано.

Отже, посилання на те, що відповідач є найманим працівником, наявність на утриманні доньки, враховуючи ступінь його вини у виникненні спору, розмір заборгованості, не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим, та не свідчать про винятковість причин невиконання рішення суду, а тому не можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

З огляду на викладене суд не встановив підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. 12, 18, 81, 223, 247, 260, 261, 267, 435 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Лизуном Андрієм Сергійовичем, про розстрочення виконання рішення суду у межах цивільної справи № 931/969/23 (провадження № 2/931/116/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Локачинського районного суду С. В. Масляна