Провадження № 2/202/1302/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу № 202/13363/24 за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А,

до

ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08 листопада 2024 року ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (оферти) № 12.07.2024-160002050 від 12.07.2024 в сумі 47360 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , було укладено Кредитний договір (оферти) № 12.07.2024-160002050, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 16000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії за надання кредиту. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 06.11.2024, за ним утворилась заборгованість в розмірі 47360 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 16000 гривень, заборгованості по процентам в розмірі 20160 гривень, комісія 3200 гривень, неустойка 8000 гривень, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

14.11.2024 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська справа прийнята до спрощеного позовного провадження. Відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов.

Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались.

Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався.

У судове засідання представник позивача не з`явився, але у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але представником відповідача Карлашем І.А. надані письмові пояснення, якими вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на наступне. По-перше, позивач не довів факту переказу коштів на рахунок відповідача, а квитанція про сплату сервісу iPey щодо перерахування коштів на картку № НОМЕР_1 не містить повний номер картки/рахунку, на який був здійснений переказ, кому саме належить картка/рахунок, стан переказу тощо, тому зазначена квитанція не є належним доказом перерахування коштів. У зв`язку з тим, що позивачем не доведено факт переказу коштів в якості кредиту, кредитний договір є неукладеним.

По-друге, відсутній розрахунок заборгованості. Надана позивачем довідка-розрахунок про стан заборгованості містить лише загальну заборгованість без будь яких розрахунків та пояснень яким чином вийшла саме така сума, не містить методику розрахунку тощо. У зв`язку з чим, позивач не довів розмір заборгованості, адже не надав її детального розрахунку.

По-третє, позивач не довів факту підписання ним кредитного договору. Надані позивачем письмові докази не містять протокол перевірки КЕП, який би підтверджував факт підписання кредитного договору позивачем. Через недоведеність факту підписання кредитного договору позивачем за допомогою КЕП, кредитний договір є таким, що не укладений у письмовій формі, а тому є нікчемним відповідно до положень ст.1055 ЦК України.

По-четверте відсутні докази підписання відповідачем кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази надсилання цього одноразового ідентифікатору та його отримання, а також належність відповідного номеру телефону саме відповідачу, а тому стверджувати, що кредитний договір підписаний неможливо.

По-п`яте, відсутні докази ідентифікації відповідача. З наданого позивачем скріншоту не вбачається чи дійсно саме відповідач погодився надати інформацію через систему BankiD, чи дійсно саме позивачу та чи дійсно саме у зв`язку з укладенням кредитного договору, а тому зазначений скріншот не є належним доказом.

Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, без участі сторін, так як про дату, час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 12 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 підписано пропозицію про укладення електронного кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) (далі Пропозиція), яку підписано ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Е513.

В пункті 1.1 Пропозиції визначено, що дана пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) є пропозицією Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (в подальшому Кредитодавець) укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 Цивільного кодексу України, ні публічним договором у розумінні ст.633 Цивільного кодексу України.

Пунктом 2.3.6. Пропозиції визначено, що позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаних пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищевказаному порядку.

В розділі 3 Пропозиції зазначено, що умови надання кредиту, а саме: дата надання/видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом, графік платежів, встановлюються в Заявці, яка є невід`ємною частиною оферти.

Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5457-08XX-XXXX-1302 (п.4.1. Пропозиції).

Днем надання Кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату) (п.4.3. Пропозиції).)

Згідно з п. 6.1 Пропозиції, Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів, Комісії у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

У заявці позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 12.07.2024-160002050 (кредитної лінії), зазначено, що даний електронний кредитний договір, частиною якого є дана відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), укладається у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Позичальник підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 12.07.2024-160002050 від 12.07.2024, з якими він попередньо уважно ознайомився. Акцептовані Позичальником умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті, а також вказуються нижче. Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 5457-08XX-XXXX-1302. Відповідно до умов кредитного договору № 12.07.2024-160002050 від 12.07.2024 (надалі «Договір») Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 12.07.2024; сума кредиту: 16000 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит - 98 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 17/10/2024; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоду; графік платежів: проценти, розраховані вищевказаним способом за черговий період, сплачуються в останній день чергового періоду, комісія за обслуговування сплачується в останній день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.

В даній заявці ОСОБА_1 підтверджено, що він розуміє, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення), яке було відправлене на її фінансовий номер .

Також, під час укладення вищевказаного договору позики, відповідачем підписано електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем кредитних коштів відповідачу, інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 .

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

За змістом ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень ст.ст.3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір, в тому числі і договір позики, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст.ст.509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється повністю або частково на підставах, встановлених договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити неустойку і відшкодувати збитки.

При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується зобов`язань, пов`язаних з позикою, які не виконані належним чином.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно дост.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями ст.ст.1047, 1055 ЦК України встановлено, що договір позики, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами).

Електронний правочин в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Порядок вчинення електронних правочинів на момент виникнення спірних відносин, а саме щодо укладення 12.07.2024 року Договору між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 регламентується Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронні довірчі послуги».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 12 липня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 Кредитного договору (оферти) № 12.07.2024-160002050 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, розмір комісії за надання кредитних коштів, строк повернення коштів, розмір пені, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно квитанції ID платежу: 451259031; на картку НОМЕР_1 , зазначену ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору, здійснено переказ у розмірі 16000,00 гривень, призначення платежу: зарахування 16000 грн на картку НОМЕР_1 .

Таким чином, позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором (оферти) № 12.07.2024-160002050 від 12.07.2024, в строки, передбачені договором, щодо повернення суми кредиту, та сплати інших обов`язкових платежів не виконала, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку складає: 16000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту (основний борг); 20160,00 гривень заборгованість за процентами, 3200 гривень комісія.

Відповідно до ст.611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 12.07.2024-100002050 від 12.07.2024, що складає 39360 гривень, з яких: 16000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту (основний борг); 20160,00 гривень заборгованість за процентами, 3200 гривень комісія.

Щодо вимог про стягнення неустойки суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Однак, позивач просить стягнути неустойку в розмірі 8000,00 грн, тому суд вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги відмовити.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2013,26 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 137, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , заборгованість за Кредитним договором (оферти) № 12.07.2024-160002050 від 12.07.2024 в розмірі 39360 (тридцять дев`ять тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок, судові витрати у розмірі 2013 (дві тисячі тринадцять) гривень 26 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою рішення, у відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склав 27.01.2025.

Суддя А. О. Михальченко