Справа № 462/3526/24
провадження 2/462/185/25
У Х В А Л А

23 січня 2025 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Поляниці А.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Данчак Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові клопотання представника позивача про призначення судово-психологічної експертизи, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участі третьої особи Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

представник позивача звернувся до суду з клопотанням про призначення судово-психологічної експертизи. Вимоги клопотання мотивовано тим, що згідно з висновком про розв`язання спору від 26 червня 2024 року, на підставі пояснень батьків ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , враховуючи думку малолітньої ОСОБА_5 , Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування вважає недоцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . Вважає, що у зазначеному висновку міститься обґрунтування рівноцінної можливості проживання малолітньої ОСОБА_5 , як з батьком, так і матір`ю. Проте висновок органу опіки та піклування сформований без урахування усіх обставин справи та на підставі думки малолітньої ОСОБА_5 , психологічний тиск, на яку постійно чиниться її батьком, з яким дитина проживає. У зв`язку з зазначеним, враховуючи предмет спору - визначення постійного місця проживання дитини та з метою захисту прав та інтересів дитини вирішення даного спору потребує з`ясування психологічних особливостей дитини з урахуванням її віку, особливостей відносин із кожним із батьків, встановлення сумісності дитини із кожним із батьків та їх впливу на дитину.

Представник відповідача заперечила нема підстав, оскільки всі необхідні факти та обставини можна з`ясувати в судовому засіданні, шляхом виклику малолітньої ОСОБА_5 , в судове засідання.

Третя особа вирішення питання задоволення клопотання позивача поклала на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 своєї Постанови №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (з наступними змінами) зазначив про неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Як вбачається з поданого клопотання представник позивача просить провести судово-психологічну експертизу. Проте, в задоволенні поданого клопотання слід відмовити, оскільки на переконання суду, всі необхідні факти та обставини можуть бути з`ясовані в судовому засіданні шляхом виклику та опитування малолітньої ОСОБА_5 , відповідно до її віку та рівня розвитку, що є менш травматичним для дитини, ніж проведення експертизи.

Крім того, всупереч ч. 1 ст. 103 ЦПК України, представником позивача у своєму клопотанні не аргументовано, чому висновок Залізничної районної адміністрації як органу опіки та піклування є неналежним або чому він викликає сумніви щодо його правильності. Фактично, у клопотанні наведено лише його незгоду з ним, що не є достатньою підставою для задоволення клопотання про призначення експертизи.

Також, при вирішенні питання призначення експертизи по справі, суд повинен керуватися правами та інтересами дитини, які є першочерговими. Проведення експертизи з визначення місця проживання може бути для малолітньої дитини травматичним, адже така процедура часто передбачає участь дитини, її емоційний вплив та додатковий стрес, що прямо суперечить принципу найкращих інтересів дитини, закріпленому у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини.

Практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) також наголошує на важливості врахування емоційного стану дитини та мінімізації будь-якого можливого стресу. У справі M. та інші проти України (заява № 13894/07) ЄСПЛ зазначив, що будь-які дії держави, включаючи судові процеси, повинні забезпечувати психологічну безпеку дитини та захищати її від негативних емоційних переживань. У цьому контексті суд має використовувати всі доступні засоби для встановлення істини, які не створюють додаткового психологічного навантаження на дитину.

Таким чином, суд може встановити всі необхідні обставини у цій справі під час судового розгляду, зокрема шляхом опитування малолітньої ОСОБА_5 . Це дозволить уникнути травмування дитини та забезпечити дотримання її прав. Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання про проведення експертизи слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 103, 104 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про призначення судово-психологічної експертизи, - відмовити за безпідставністю.

Повний текст ухвали складено 28 січня 2025 року.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: А.І. Ліуш