Провадження № 2-о/201/72/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державна установа «Солонянська виправна колонія (№21)» про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, де заінтересованою особою є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державна установа «Солонянська виправна колонія (№21)», у якій просить встановити факт, належності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 листопада 1997 року органом приватизації установи 308/21 УВП УМВС України Солонянського району Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_6 .

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що заявниця ОСОБА_7 ( дівоче прізвище ОСОБА_8 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровськ, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 28 квітня 1986 року.

У зв`язку з реєстрацію шлюбу 27 квітня 2012 року прізвище заявниці було змінено з ОСОБА_8 на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 27 квітня 2012 року.

Батьками заявниці є батько- ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 .

30 жовтня 1992 року за місцем роботи батька заявниці ОСОБА_2 на його ім`я було видано посвідчення про право на зайняття службовою житловою площею, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., в якому зазначено спільне проживання з ОСОБА_2 його дружини ОСОБА_3 , доньки ОСОБА_6 та донька ОСОБА_9 .

28 листопада 1997 року органом приватизації установи 308/21 УВП УМВС України Солонянського району Дніпропетровської області було видано свідоцтво про право власності на житло розташоване в АДРЕСА_1 на право приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 в рівних долях, доказом про що є свідоцтво про право власності на житло.

3 невідомих заявниці причин в свідоцтві про право власності на житло було допущено помилку у написанні прізвища заявниці та заінтересованих осіб батька, матері та рідної сестри заявниці, так було зазначено прізвище як « ОСОБА_10 », замість вірного « ОСОБА_11 », доказом про що є свідоцтво про право приватної власності на житло.

16 грудня 1997 року Солонянським підприємством по технічній інвентаризації «Абріс» було здійснено реєстраційний напис на правовстановлюючому документі за реєстром 43/43 в реєстровій книзі №2-Д.

25 листопада 1997 року було виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 . 16 квітня 2024 року було повторно виготовлено технічний паспорт на зазначену квартиру.

В даний час заявниця має намір розпорядитися житловим приміщенням, але не може це зробити, оскільки є розбіжність у написанні прізвища у свідоцтві про право власності на житло. В зв`язку з чим без встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу у судовому порядку, вона не може реалізувати своє право на розпорядження вказаним майном, а внести зміни до правовстановлюючого документу в позасудовому порядку не можливо, тому вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 грудня 2024 року справа за указаної заявою передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.66).

Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до ч. 8 ст.187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

19 грудня 2024 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру у встановленому законом порядку місце проживання сторін.

19 грудня 2024 року надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання сторін. (а.с.67-74).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 23 грудня 2024 року було відкрито провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державна установа «Солонянська виправна колонія (№21)» про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. (а.с.75).

26 грудня 2024 року винесено ухвалу про виправлення описки в ухвалі суду. (а.с.77-78).

Заявник надала суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі.

Заінтересовані особи подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Судом було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 31 жовтня 1992 року за місцем роботи батька заявниці ОСОБА_2 на його ім`я було видано посвідчення про право на зайняття службовою житловою площею, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., в якому зазначено спільне проживання з ОСОБА_2 його дружини ОСОБА_3 , доньки ОСОБА_6 та донька ОСОБА_9 . (а.с.34)

28 листопада 1997 року органом приватизації установи 308/21 УВП УМВС України Солонянського району Дніпропетровської області було видано свідоцтво про право власності на житло розташоване в АДРЕСА_1 на право приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 в рівних долях. (а.с.35)

В свідоцтві про право власності на житло помилково прізвища заявниці та заінтересованих осіб батька, матері та рідної сестри було зазначено як « ОСОБА_10 », замість вірного « ОСОБА_11 ».

16 грудня 1997 року Солонянським підприємством по технічній інвентаризації «Абріс» було здійснено реєстраційний напис на правовстановлюючому документі за реєстром 43/43 в реєстровій книзі №2-Д. (а.с.40).

Помилковість в написанні прізвища підтверджується технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 , де власниками квартири зазначено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . (а.с.36-39).

Також підтверджується, копіями паспортів громадян України серії НОМЕР_3 (а.с.11-12), НОМЕР_4 (а.с.13-16), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відповідно до якого ОСОБА_12 народилась у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.21-24) та свідоцтвом про народження від 28 квітня 1986 року актовий запис №641 (а.с.20), свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 від 05 жовтня 1985 року (а.с.31) та іншими доказами наявними в матеріалах справи, відповідно до яких дівоче прізвище заявниці та заінтересованих осіб вірно пишеться через літеру «Е», а саме «ОСОБА_8».

Зміна прізвища заявниці з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_7 » підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 27 квітня 2012 року, актовий запис №228. (а.с.25).

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України зазначені вище письмові докази, суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 листопада 1997 року органом приватизації установи 308/21 УВП УМВС України Солонянського району Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що факт належності правовстановлюючого документу породжує для заявника юридичні наслідки, а заявник не має іншої можливості встановити факт, що має юридичне значення, у цій справі відсутній спір про право, тому наявні підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 293, 294, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державна установа «Солонянська виправна колонія (№21)» про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт, належності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 листопада 1997 року органом приватизації установи 308/21 УВП УМВС України Солонянського району Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс рішення складено 24 січня 2025 року.

Суддя С.О. Демидова