Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2025 Справа №607/27521/24 Провадження №2/607/375/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Кузьменкової О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук Оксана Ігорівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до відповідача Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук О.І. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивачами викладено обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт, згідно якого належну їй на праві приватної власності квартиру під АДРЕСА_1 , заповіла в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_1 усно звернувся до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 , однак нотаріусом було роз`яснено, що позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який з поважних причин може бути поновлений судом.

Позивачі зазначили, що причина пропущення строку для прийняття спадщини є поважною, оскільки вона зумовлена об`єктивними обставинами, які були поза їх контролем. Протягом всього життя мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 , неодноразово висловлювала ОСОБА_1 , що квартира, яка належала їй, залишиться її іншому сину ОСОБА_4 , котрий на той час і до сих пір перебуває за кордоном у Канаді. Мати вперто стверджувала, що її майно після її смерті має перейти до нього. Позивачі були переконані, що квартира, як єдине значне майно, дійсно залишиться іншому сину, і тому не зверталися до нотаріуса з приводу прийняття спадщини.

З огляду на ці переконання, позивачі не мали жодних підстав вважати себе спадкоємцями ОСОБА_3 за заповітом і не здогадувалися про існування заповіту, в якому частина цієї квартири була заповідана ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Більше того, протягом всього цього часу, позивачі не отримували від ОСОБА_3 жодної інформації, яка б вказувала на те, що вона дійсно вчиняла розпорядження щодо її майна таким чином, що заповіла частину квартири ОСОБА_1 і частину квартири ОСОБА_2 .

Відтак, вказана обставина, а саме абсолютна впевненість у словах ОСОБА_3 , що квартира залишиться іншому сину померлої, є важливою причиною пропущення строку для прийняття спадщини. ОСОБА_1 не мав жодних підстав підозрювати, що заповіт існує або що він був складений таким чином, що частина майна була заповідана ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Таким чином, пропущення строку стало результатом недостовірної інформації, яку позивачі отримували від ОСОБА_3 протягом її життя, а тому, можна зробити висновок, що пропуск строку не є результатом безвідповідальності чи байдужості, а є наслідком глибокої довіри до слів близької людини та її переконання щодо розпорядження майном. Поведінка позивачів була зумовлена переконанням, що квартира залишиться іншому сину ОСОБА_3 , тому пропущення строку є об`єктивно обґрунтованим.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та визначити їм додатковий строк у три місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішення суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

У судове засідання позивачі та її представник не з`явилися, однак позивачі подали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити з мотивів та підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду залишено без руху позовну заяву.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 11.05.2024 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 863.

За життя, ОСОБА_3 було складено на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заповіт від 21.09.2004, посвідчений державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Василевич О.О., та зареєстровано в реєстрі за № 5-1437, згідно якого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності квартиру під АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса із усною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак нотаріусом було встановлено, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивачі як на підставі заявлених вимог посилається на те, що вони не змогли вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки протягом життя ОСОБА_3 неодноразово висловлювала ОСОБА_1 , що квартира, яка належала їй, залишиться її іншому сину ОСОБА_4 , котрий на той час і до сих пір перебуває за кордоном, а тому позивачі були переконані, що квартира, як єдине значне майно, дійсно залишиться іншому сину, і тому не зверталися до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, відтак позивачі пропустили строк для відкриття спадщини, а тому, просять визначити додатковий строк у три місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішення суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Суд погоджується з такими аргументами позивачів, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В силу статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно із вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У судовому засіданні з`ясовано, що позивачі не змогли скористатися своїм правом на прийняття спадщини у визначені законодавством строки, оскільки вони не знали про наявність заповіту, так як протягом життя ОСОБА_3 неодноразово висловлювала ОСОБА_1 , що квартира, яка належала їй, залишиться її іншому сину ОСОБА_4 , котрий на той час і до сих пір перебуває за кордоном, а тому позивачі були переконані, що квартира, як єдине значне майно, дійсно залишиться іншому сину, і тому не зверталися до нотаріуса з приводу прийняття спадщини.

Згідно із ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Виходячи з зазначених положень закону, строк прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 закінчився 11 листопада 2024 року.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позивачі не змогли скористатися своїм правом на прийняття спадщини у визначені законодавством строки, оскільки вони не знали про наявність заповіту, так як протягом життя ОСОБА_3 неодноразово висловлювала ОСОБА_1 , що квартира, яка належала їй, залишиться її іншому сину ОСОБА_4 , котрий на той час і до сих пір перебуває за кордоном, а тому позивачі були переконані, що квартира, як єдине значне майно, дійсно залишиться іншому сину, і тому не зверталися до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, відтак є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини за заповітом на спадкове майно.

Враховуючи, що строк прийняття звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачами пропущено з поважних причин, суд вважає можливим визначити їм додатковий строк у три місяці для подання такої заяви.

За таких обставин, враховуючи надані у позові обґрунтування, суд вважає, що причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважними, з метою захисту прав та інтересів позивачів по справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та визначити позивачам додатковий строк у три місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішення суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 206, 273, 283, 284, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 1270, 1272 Цивільного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук Оксана Ігорівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Визначити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 додатковий строк у три місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішення суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

позивачі:

1. ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ;

2. ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_3 ;

відповідач Тернопільська міська рада, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 34334305, місцезнаходження вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Боднарчук Оксана Ігорівна, місцезнаходження: м. Тернопіль вул. І.Мазепи, 10/206.

Рішення суду складено та підписано 27 січня 2025 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко