Справа № 932/4236/24
Провадження № 2-з/932/10/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Забари Альони Володимирівни про забезпечення позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), Дніпровської міської ради (, просп. Дмитра Яворницького, 75, м.Дніпро) про стягнення грошових коштів та знесення самочинного будівництва, -

В С Т А Н О В И В:

23.12.2024 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Забари Альони Володимирівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради про стягнення грошових коштів та знесення самочинного будівництва, в якій представник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3 в межах суми стягнення у розмірі 12 166,67 доларів США та 374 853,67 грн., а також на майно ОСОБА_2 в межах суми стягнення у розмірі 12 166,67 доларів США та 374 853,67 грн.; встановити заборону здійснювати будь які дії з майном, а саме з земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030.

В обгрунтування заяви представник позивача посилається на те, що в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа № 932/4236/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради про стягнення грошових коштів та знесення будівництва. Предметом позову є стягнення грошових коштів та знесення самочинного будівництва, а саме: 1) знесення самочинного будівництва на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030, 2) стягнення грошових коштів з відповідачів в розмірі 36 500 доларів США та грошових коштів в розмірі 1 124 561 грн. В своєму позові позивач вказує, що він є власником нерухомого майна, а саме 151/200 частини домоволодіння з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, розташованого на земельній ділянці 467 кв.м. з кадастровим номером :02:330:0030 у АДРЕСА_1 , після перейменування АДРЕСА_2 . Право власності на будинок за вказаною адресою виникло в ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.2013р., яка відкрилась після смерті його матері ОСОБА_4 . В свідоцтві про право на спадщину зазначено, що на земельній ділянці, площею 467 кв.м., розташовано А-1 житловий будинок, шлакоблок, житловою площею 45,2 кв.м., загальною площею 62,1 кв.м., Б-гараж, Е, Д, Г, Ж сараї, З вбиральня, № 2-4 огорожі. На підставі клопотання ОСОБА_2 , яке було подане 16 серпня 2016 року, Дніпровською міською радою було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням Дніпровської міської ради від 25.07.2018 №258/34 «Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність гр. ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка)» земельну ділянку, яка перебуває під будинком заявника, в тому числі, яка знаходиться під будинком та господарськими спорудами, які є власністю заявника було передано у власність ОСОБА_2 . Одразу після оформлення права власності на земельну ділянку та отримання кадастрового номеру ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 . Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 04.09.2018р., у відповідності до п. 1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти земельну ділянку площею 0,0485 га, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, надалі майно на умовах даного Договору і сплатити за неї обумовлену грошову суму. Заявник оскаржив Рішення ДМР та Договір купівлі-продажу земельної ділянки до суду. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2023р. по справі 200/5329/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення міськради, припинення права власності на земельну ділянку, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, позовні вимоги були задоволені частково та суд постановив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 467 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та повернути її в користування ОСОБА_1 . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2024 апеляційна скарга представника ОСОБА_1 була задоволена частково, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2023 року в частині відмови у скасуванні рішення міськради, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про скасування Рішення Дніпровської міської ради від 25 липня 2018 року №258/34 Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність гр. ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський споруд (присадибна ділянка), визнано Договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 від 04 вересня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , недійсним, в решті рішення суду залишено без змін. Натомість, на земельній ділянці на сьогодні зі сторони ОСОБА_3 зведенні об`єкти будівництва, які є самочинним будівництвом. Позивач має побоювання, що відповідач-2 здійснить незаконні дії, щодо його предмету позову, а саме може продовжувати використання земельної ділянки, відчужити земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030. Крім того, заборона вчиняти будь-які дії у відношенні майна не перешкоджає використанню майна, хоча відповідач-2 і так вільно користується зазначеною земельною ділянкою і вчиняє на ній самочинне будівництво, чинить перешкоди позивачу в її користуванні.

ОСОБА_1 вважає, що якщо не накласти заборону вчиняти певні дії з земельною ділянкою, існує ризик незворотних наслідків для земельної ділянки, оскільки у разі продовження самочинного будівництва на земельній ділянці існує реальна загроза її суттєвого пошкодження або зміни її цільового призначення, це може призвести до неможливості використання ділянки за її призначенням після завершення судового розгляду. Відновлення первісного стану може потребувати значних матеріальних витрат або бути неможливим взагалі. Також, відповідачі можуть вчинити дії на відчуження або передачі прав третім особам, відповідачі можуть вчинити дії, спрямовані на передачу земельної ділянки або об`єкта самочинного будівництва третім особам, що ускладнить або зробить неможливим виконання судового рішення. Наприклад, відповідачі можуть укласти договір оренди, суборенди або інше відчуження, що негативно вплине на права ОСОБА_1 . Відповідачі вже порушили право позивача шляхом самочинного будівництва і є побоювання, що вони продовжать незаконні дії, це може включати подальше унеможливлення доступу позивача до його земельної ділянки, що є грубим порушенням. Тим часом позивач, який є власником земельної ділянки, буде позбавлений можливості користуватися своєю власністю, а шкода від незаконних дій буде лише збільшуватися. Враховуючи вищевикладене, застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії із земельною ділянкою (зокрема, проведення будівельних робіт, відчуження прав на ділянку чи об`єкт будівництва) є обґрунтованим і необхідним для забезпечення ефективного захисту прав ОСОБА_1 .

Також представник зазначає, що в своєму позові позивач заявив вимогу про стягнення коштів, необхідних на відновлення житлового будинку та вказував, що для визначення дійсної вартості витрат позивача, необхідних на зведення будинку, позивач звернувся до експерта, з яким був укладений договір. 25.06.2024 року представник позивача звернулась до ТОВ «Український центр експертизи та оцінки» із заявою щодо проведення будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої було поставлено наступне питання: «Яка вартість ремонтно-будівельних робіт по зведенню будинку згідно об`ємних показників зазначених в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , складеного ФОП ОСОБА_5 станом на 14.02.2018р.? суд» 22.08.2024 року на поштову адресу представника позивача було направлено висновок експерта № 388/08.2024 від 07.08.2024 року, відповідно до якого вартість ремонтно-будівельних робіт по зведенню будинку згідно об`ємних показників, зазначених в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , складеному ФОП ОСОБА_5 станом на 14.02.2018 в діючих цінах на момент проведення дослідження, складає: 953 268 гривень; вартість садиби в цілому складає: 1 124 561 гривень. Позов стосується стягнення коштів, необхідних на відновлення житлового будинку позивача та така сума є значною, а тому існують підстави вважати, що для ухилення від виконання рішення суду про відшкодування коштів, відповідачі можуть ухилятись від виконання судового рішення, в тому числі приховати майно. Поведінка відповідачів свідчить про те, що вони зухвало ігнорують права позивача, а тому очікувати від таких осіб законослухняної поведінки не має підстав. Отже, відповідачі своєю поведінкою та відношенням до скоєних у відношенні позивача дій продемонстрували схильність до порушення законодавчих приписів, ігнорування права власності третіх осіб. Крім того, наразі відповідачі вчиняють дії, направленні на затягування розгляду справ, а тому суд робив відповідачам зауваження. У зв`язку із цим, позивач просить суд накласти арешт на майно відповідачів в межах суми стягнення для забезпечення реального виконання судового рішення.

23.12.2024 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову від представника ОСОБА_3 адвоката Гергіль Ю.І., в яких вона просить відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись, зокрема, на те, що в провадженні Верховного суду у складі судді Касаційного цивільного суду перебуває касаційна скарга ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2023 №200/5329/19 та Постанову Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2024 у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровська міська рада, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про скасування рішення та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою ВС від 10.06.2024 відкрито касаційне провадження у справі №200/5329/19, ухвалою ВС від 18.09.2024 у справі №200/5329/19 зупинено виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2023 року в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 467 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язання її повернути та зупинено дію постанови Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року в частині скасування рішення Дніпровської міської ради від 25 липня 2018 року № 258/34 та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 вересня 2018 року, яка розташована за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. Тобто, станом на час звернення позивача із заявою про забезпечення позову Верховним Судом не винесено постанову, яка б залишила в силі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2024, а отже ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030. Натомість, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 від 04.09.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 є добросовісним набувачем земельної ділянки, а отже її власником.

Вказує, що матеріали справи №932/4236/24 не містять доказів набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030, а отже, ОСОБА_3 має всі законні підстави щодо користування вищезазначеною земельною ділянкою. Щодо відчуження земельної ділянки, то слід зазначити, що земельна ділянка за кадастровим номером :02:330:0030 знаходилась у власності ОСОБА_3 , починаючи з 04.09.2018 до 09.04.2024, тобто, до часу винесення Дніпровським апеляційним судом постанови. Після набуття постановою законної сили, ОСОБА_1 було вжито заходів щодо виключення ОСОБА_3 з реєстру нерухомості як власника. Яким чином ОСОБА_3 , відомості про якого відсутні в реєстрі нерухомого майна, мав право відчужити земельну ділянку, позивачем не зазначено. Також, станом на час звернення позивача із заявою, у ОСОБА_1 відсутні жодні підтверджуючі докази щодо відчуження ОСОБА_3 земельної ділянки, а отже, побоювання позивача є його власним припущенням, яке не підтверджується жодними доказами. Для ОСОБА_3 залишається незрозумілим, що саме мав на увазі позивач, зазначивши про заборону вчинення будь-яких дій з майном, тобто, у заяві про забезпечення позову повинна бути зазначена певна дія, на яку необхідно накласти заборону. Натомість, позивач перекладає на суд обов`язок щодо визначення дій з майном, а саме з земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030. В заяві про забезпечення позову позивач не навів доказів чому не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також позивач не зазначив доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду, предметом спору якого є стягнення грошових коштів та знесення будівництва. Щодо зміни цільового призначення, то слід зазначити, що у позивача знову ж таки відсутні жодні докази, які б підтверджували таку зміну або намір ОСОБА_3 розробити відповідний проект землеустрою та подати її до органів місцевого самоврядування. Щодо укладення ОСОБА_3 договору оренди, суборенди або іншого відчуження, то слід зазначити, що позивач не є власником земельної ділянки, як вже зазначалось вище, а отже права останнього не можуть бути порушені та зазначене ніяким чином не вплине на права ОСОБА_1 . Позивачем до заяви про забезпечення позову не долучено жодних інформаційних довідок, яке саме майно належить ОСОБА_3 та чи взагалі наявне воно в нього. Зазначений вид є не співмірним позовним вимогам, а також позивач не долучив жодних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 може ухилятися від виконання в майбутньому у разі задоволення позовних вимог позивача, законного рішення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України, визначено види забезпечення позову. Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.2 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Забезпеченням позову по суті є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на норми ЦПК України, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У пункті 4 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. Частиною 4 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Згідно ч. 1, 6 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Вбачається, що в провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа №200/5329/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення міськради, припинення права власності на земельну ділянку, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2023, ухваленим у даній справі, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, постановлено про витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 467 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та повернути її в користування ОСОБА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2024 апеляційна скарга представника ОСОБА_1 була задоволена частково, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2023 року в частині відмови у скасуванні рішення міськради, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про скасування Рішення Дніпровської міської ради від 25 липня 2018 року №258/34 Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність гр. ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський споруд (присадибна ділянка), визнано Договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 від 04 вересня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , недійсним, в решті рішення суду залишено без змін.

Також, в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська наразі перебуває цивільна справа № 932/4236/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради про стягнення грошових коштів та знесення самочинного будівництва, в якому позивач, з урахуванням уточнення, просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь грошові кошти в розмірі 36 500 доларів США та 1 124 561,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн., стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 450 000,00 грн., стягнути з Дніпровської міської ради моральну шкоду в сумі 450 000,00 грн., зобов`язати ОСОБА_3 за власний рахунок знести всі об`єкти будівництва, зведені на земельній ділянці, розташованій за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030.

У позові, що розглядається у даній справі № 932/4236/24 та по якій заявлене вказане клопотання про забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 , зокрема, просить зобов`язати ОСОБА_3 за власний рахунок знести всі об`єкти будівництва, зведені на земельній ділянці, розташованій за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030.

У заяві про забезпечення позову представник позивача, зокрема, просить забезпечити позов шляхом встановлення заборони здійснювати будь які дії з майном, а саме з земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030.

Як у зазначеній заяві так і в позові позивач зазначає, що після набуття у власність вказаної земельної ділянки ОСОБА_3 зачистив цю земельну ділянку від житлового будинку позивача, почав будувати на ній об`єкти нерухомості, встановив паркан, через що доступ позивача до земельної ділянки є неможливим, зведені на вказаній земельній ділянці ОСОБА_3 об`єкти будівництва є самочинним будівництвом, які він у позові просить зобов`язати ОСОБА_3 знести за власний рахунок. Позивач має побоювання, що відповідач ОСОБА_3 здійснить незаконні дії щодо його предмету позову, а саме може продовжувати використання земельної ділянки, відчужити земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030. Вказує на те, що заборона вчиняти будь-які дії у відношенні майна не перешкоджає використанню майна, хоча відповідач ОСОБА_3 і так вільно користується зазначеною земельною ділянкою і вчиняє на ній самочинне будівництво, чинить перешкоди позивачу в її користуванні, тому ОСОБА_1 з представником вважають, що якщо не накласти заборону вчиняти певні дії з земельною ділянкою, існує ризик незворотних наслідків для земельної ділянки, оскільки у разі продовження самочинного будівництва на земельній ділянці існує реальна загроза її суттєвого пошкодження або зміни її цільового призначення, це може призвести до неможливості використання ділянки за її призначенням після завершення судового розгляду, відновлення первісного стану може потребувати значних матеріальних витрат або бути неможливим взагалі. Також, відповідачі можуть вчинити дії на відчуження або передачі прав третім особам, відповідачі можуть вчинити дії, спрямовані на передачу земельної ділянки або об`єкта самочинного будівництва третім особам, що ускладнить або зробить неможливим виконання судового рішення, а саме укласти договір оренди, суборенди або інше відчуження, що негативно вплине на права ОСОБА_1 . Відповідачі вже порушили право позивача шляхом самочинного будівництва і є побоювання, що вони продовжать незаконні дії, це може включати подальше унеможливлення доступу позивача до його земельної ділянки. Тим часом позивач, який є власником земельної ділянки, буде позбавлений можливості користуватися своєю власністю, а шкода від незаконних дій буде лише збільшуватися. Враховуючи вищевикладене, застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії із земельною ділянкою (зокрема, проведення будівельних робіт, відчуження прав на ділянку чи об`єкт будівництва) є обґрунтованим і необхідним для забезпечення ефективного захисту прав ОСОБА_1 .

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, доводів заяви про забезпечення позову та наданих заперечень, приймаючи до уваги той факт, що з доводів позивача вбачається існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову позивача, зважаючи на зміст позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони здійснювати будь які дії з майном, а саме з земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030. Приймаючи рішення про забезпечення позову у вказаний спосіб, суд враховує те, що вказана земельна ділянка була предметом розгляду у справі №200/5329/19 і ухваленими у цій справі судовими рішеннями, які наразі є чинними, встановлено неправомірність набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на цю земельну ділянку та визнано недійсним договір купівлі-продажу даної ділянки, укладений з ОСОБА_3 та який на вказаній земельній ділянці побудував об`єкти нерухомості, що не заперечувалось його представником, щодо знесення яких позивачем у даній справі заявлено позовні вимоги до ОСОБА_3 . При цьому суд також враховує інтереси учасників справи, зважає на обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову; наявності зв`язку між таким заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог та спроможності таких заходів забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з урахуванням змісту заявлених позовних вимог.

При цьому суд вважає необгрунтованими письмові заперечення представника ОСОБА_3 проти заяви забезпечення позову з посиланням на те, що станом на час звернення позивача із заявою про забезпечення позову Верховним Судом не винесено постанову, яка б залишила в силі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2024, а отже ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030, а згідно договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки від 04.09.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 є добросовісним набувачем земельної ділянки, оскальки на час розгляду даної заяви про забезпечення позову рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська та постанова Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2024, ухвалені у цивільній справі №200/5329/19, є чинними, а доказів зворотнього не надано, і встановлені цими судовими рішеннями обставини на час розгляду даної заяви про забезпечення позову не підлягають доказуванню.

Разом з цим, заява позивача про забезпечення позову в частині вимог про накладення арешту на майно ОСОБА_3 в межах суми стягнення у розмірі 12 166,67 доларів США та 374 853,67 грн., а також на майно ОСОБА_2 в межах суми стягнення у розмірі 12 166,67 доларів США та 374 853,67 грн., задоволенню не підлягає, оскільки позивачем з представником не надано суду доказів наявності у власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будь-якого майна, в тому числі зазначеної у заяві вартості; позивачем не доведено наявності зв`язку між цим заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог та спроможності таких заходів забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Приймаючи рішення про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову, суд вважає, що наданими доказами підтверджено необхідність забезпечення позову у вказаний спосіб, а саме шляхом накладення заборони здійснювати будь які дії з майном, а саме з земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030, оскільки вбачається існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позову, тому є необхідність забезпечення пред`явленого позову у вищевказаний спосіб, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову позовним вимогам у цій справі, оскільки невжиття заходу забезпечення позову може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення цього позову.

Відтак, забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо вказаної вище земельної ділянки до ухвалення рішення у справі та набрання ним законної сили не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи вищевказаним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу чи іншим заінтересованим особам.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 154, 157, 260, 261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Забари Альони Володимирівни про забезпечення позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), Дніпровської міської ради (, просп. Дмитра Яворницького, 75, м.Дніпро) про стягнення грошових коштів та знесення самочинного будівництва, - задовольнити частково.

Заборонити здійснювати будь які дії з майном, а саме з земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:330:0030.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Вищезазначені заходи забезпечення позову вжити до вирішення даного спору по суті.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити для виконання учасникам справи, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Державній реєстраційній службі.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева