Справа № 216/1551/20
провадження 2-ві/216/1/25
УХВАЛА

іменем України

27 січня 2025 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченка Ю.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про поновлення права користування житловим приміщенням малолітній дитині,-

у с т а н о в и в:

1. Процедура.

1.1. В провадженні судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченка Ю.В. перебуває на розгляді в порядку загального позовного провадження цивільна справа за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про поновлення права користування житловим приміщенням малолітній дитині.

1.2. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2021 року закрито підготовче провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про поновлення права користування житловим приміщенням малолітній дитині та призначено справу до судового розгляду по суті.

2. Зміст поданого клопотання та його обґрунтування.

2.1. 24 січня 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про відвід судді Онопченка Ю.В. від участі у справі № 216/1551/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про поновлення права користування житловим приміщенням малолітній дитині.

2.2. Заява обґрунтована тим, що у судовому засіданні не розглядалось клопотання від 28.05.2024 за вхідним номером 13645/24-ВХ про витребування довідки про фактичне місце проживання ОСОБА_3 , а порушивши принципи диспозитивності та рівності сторін, суддя розглянув його поза межами судового засідання, направивши запит до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради. Також, адвокат Ткаченко О.П. не підтвердив своїх повноважень, оскільки в матеріалах справи відсутній договір правничої допомоги, довіреність, свідоцтво адвоката, посвідчення адвоката, електронний ордер, не подавалися через ЄСІТ, та відсутній протокол перевірки КЕП. Окрім того, протягом 2020-2024 років стороною позивачки були подані клопотання, розгляд яких суддя уникав, а на заперечення його дії сторонами позивачки, виносив ухвали про процесуальний примус її представників, а тому вважає, що за викладених обставин суддя Онопченко Ю.В. підлягає відводу.

2.3. Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2025 заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід визнаний необґрунтованим. Вирішення питання про відвід передано судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

3. Релевантне законодавство.

3.1. За приписами ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: (1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; (2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; (3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; (4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; (5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 36 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи.

Одним з найважливіших прав людини в сучасній демократичній державі є право на справедливий суд. Забезпечення справедливого правосуддя, яке базується на верховенстві права, витікає з низки міжнародних нормативно-правових актів, ратифікованих Україною, а отже є частиною національного законодавства, а також міжнародних зобов`язань, порушення яких призводить не лише до накладання відповідних, але й до значних репутаційних втрат, що прямо відзначаються на міжнародному положенні нашої держави та низка інших негативних наслідків. Одним з таких документів є Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікована Україною 17.07.1997.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Статтею 2 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Цей Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (iі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24.02.1993, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ).

Таким чином, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

4. Мотиви і висновки суду.

4.1. Вивчивши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді, суд дійшов висновку, що із наведених у заяві підстав не вбачається наявність заінтересованості судді Онопченка Ю.В. або його упередженості у результатах судового провадження у справі № 216/1551/20 (2/216/83/25).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland»), безсторонність суду презюмується, а наявність підстав для недовіри має бути обґрунтована відповідними доказами.

4.2. Як установлено судовим розглядом, заява позивача ОСОБА_1 фактично зводиться до незгоди останнього із процесуальними діями та рішеннями головуючого судді під час розгляду даної справи, що не дає жодних підстав вважати, що головуючий суддя не є безстороннім або що йому бракувало неупередженості при вирішенні питання, у тому числі, вжиття заходів щодо направлення до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради довідки від 29 травня 2024 року для встановлення зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 з метою оперативності розгляду справи.

4.3. З урахуванням тієї обставини, що стверджувальні судження позивача ОСОБА_1 є бездоказовими і наведені аргументи не відповідають критерію «об`єктивно обґрунтований», заява про відвід судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченка Ю.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про поновлення права користування житловим приміщенням малолітній дитині, - задоволенню не підлягає.

Інши доводи заяви позивача ОСОБА_1 означених висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 36, 40, ч. 2 ст. 258 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и л а:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченка Ю.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про поновлення права користування житловим приміщенням малолітній дитині, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО