Провадження № 2/727/205/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку загального позовного провадження справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права власності на спадкове майно, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, щоІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 . Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 45/100 частки квартири АДРЕСА_1 . Вказана частка нерухомого майна належала матері спадкодавця ОСОБА_6 та після її смерті була успадкована ОСОБА_5 , але належним чином оформити своє право власності на вказану часту нерухомого майна, за життя, останній не встиг.

Вказала, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_5 є: вона та син ОСОБА_2 20.02.2024р. нею було подано приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Кушнір А.В. заяву про прийняття вищевказаної спадщини, про що нотаріусом заведено спадкову справу. Її брат позивачки заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті їх батька ОСОБА_5 не подавав. Проте на момент смерті батька місце проживання ОСОБА_2 було зареєстровано за однією адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку із вказаною обставиною, за результатами перевірки даних по реєстрам, в порядку вчинення нотаріальних дій, ОСОБА_2 було визначено, як спадкоємця ОСОБА_5 , як такого, що прийняв спадщину шляхом фактичного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Зазначила, що вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки на момент смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_2 постійно проживав за межами України, де проживає і по сьогоднішній день. Так, починаючи з 30.06.2022 р. ОСОБА_2 постійно проживає в Канаді, де має зареєстроване місце проживання. Вважає, що вказані обставини не заперечуються відповідачем та можуть бути підтверджені останнім особисто.

Також вказала, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, звернулась із відповідною заявою до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу, якою просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на все спадкове майно, яке належало її батькові, оскільки вона єдина із спадкоємців, хто прийняв спадщину. Проте у видачі вказаного свідоцтва їй було відмовлено з тих підстав, що на момент смерті спадкодавця, місце проживання відповідача було зареєстроване за місцем проживання спадкодавця та він вважається таким, що прийняв спадщину шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем.

А тому просила встановити факт не проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_5 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та факт не прийняття ОСОБА_2 спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті його батька та визнати за нею право власності на спадкове майно 45/100 частки квартири, загальною площею 62,7кв.м., житловою площею 40,5кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду подала клопотання про розгляд справи у її відсутність та просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. В заяві від 20.11.2024 року визнав позов та зазначив, що обставини, які є підставами позову у даній справі є такими, що відповідають дійсності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 21).

ОСОБА_1 є донькою померлого згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , серії НОМЕР_2 (а.с. 19). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 засвідчується зміна прізвища позивача з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » у зв`язку з одруженням (а.с. 8-9) та згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с. 20) прізвищем позивача після розірвання шлюбу є - « ОСОБА_9 ».

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 (а.с. 18).

Згідно з вищенаведеним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги ОСОБА_5

20.02.2024 р. приватним нотаріусом Кушнір А.В. заведено спадкову справу: спадкодавець - ОСОБА_5 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 75904905 від 20.02.2024р. (а.с. 10).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Кушнір А.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2024 року внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої входить 45/100 частки квартири АДРЕСА_1 . Вказана частка нерухомого майна належала матері спадкодавця ОСОБА_6 та після її смерті була успадкована ОСОБА_5 (спадкодавцем), але належним чином оформити своє право власності на вказану часту нерухомого майна, за життя, останній не встиг (а.с. 6).

Вказані обставини також підтверджуються довідкою № 649-5 від 17.10.2024р. (а.с. 7).

Відповідно до довідки про склад спадкоємців від 26 серпня 2024 року приватного нотаріуса Кушнір А.В., згідно з матеріалами спадкової справи № 2/2024, ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті її батька - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 65 років, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . На даний час, відповідно до матеріалів вищезазначеної спадкової справи ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем, що подав заяву про прийняття спадщини. Ще один спадкоємець, син померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно довідки №598648 від 22.02.2024 року, виданої Відлілом ведення реєстру територіальної громади Чернівецької міської ради, фактично прийняв спадщину, проживаючи за однією адресою зі спадкодавнем на день відкриття спадшини, але не подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 12).

Однак, відсутність проживання відповідача на час смерті батька підтверджено його заявою про визнання позову від 20.11.2024 року, водійськими правами ОСОБА_2 , виданими в Канаді 20 вересня 2022р. та закордонним паспортом ОСОБА_2 з відміткою про прибуття в Канаду 30.06.2022р. (а.с. 13-14).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати суду висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

Дослідженими судом доказами підтверджено факт непроживання відповідача ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації, в тому числі станом на день смерті спадкодавця ОСОБА_5 та протягом достатньо тривалого часу до цього, та відповідно неприйняття ним спадщини після смерті батька.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позивачка є єдиним спадкоємцем майна, у відповідний строк подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, фактично її прийняла, то до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею необхідно визнати право власності на спадкове майно.

Оскільки, відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб позовні вимоги про встановлення факту непроживання та неприйняття спадщини відповідачем, та визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 328, 392, 1216-1217, 1261, 1269, 1270, 1272, 1273, 1275 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 90, 259, 263, 265, 268, 273, 315 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Встановити факт не проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_5 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та факт не прийняття ОСОБА_2 спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті його батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно 45/100 частки квартири, загальною площею 62,7кв.м., житловою площею 40,5кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

З повним текстом рішення суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 31 січня 2025 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: