ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1129/25 Справа № 180/39/24 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький збагачувальний комбінат» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький збагачувальний комбінат» про визнання недійсним договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що він з 1998 року працював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійні захворювання. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я. У зв`язку з хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів.

Незважаючи на наявні рекомендації щодо доцільності направлення ОСОБА_1 на обласний МСЕК, представники АТ «Марганецький гірничо- збагачувальний комбінат» повідомили позивачу, що вони будуть сприяти в направлені на МСЕК лише за умови укладання договору про добровільне відшкодування моральної шкоди. В період коли, ОСОБА_1 перебував в хворобливому стані, представник АТ «Марганецький гірничо збагачувальний комбінат» запросив позивача до себе та запропонував підписати договір на добровільне відшкодування моральної шкоди, на визначену відповідачем суму, без жодного обговорення її розміру.

ОСОБА_1 , усвідомлюючи, що саме від підприємства залежить його допуск до МСЕК та подальше визначення розміру відсотку втрати професійної працездатності, встановлення групи інвалідності і як наслідок отримання регресних виплат від держави, вимушений був погодитися на умови договору, визначені відповідачем. 21 листопада 2022 року ОСОБА_1 підписав договір про добровільне відшкодування моральної шкоди в сумі 12422,37 гривень. Після підписання договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, 08 грудня 2022 року було виготовлено повідомлення про хронічне професійне захворювання за формою П-3. Первинним оглядом МСЕК 13.04.2023 року у зв`язку професійним захворюванням, йому встановлено 65% втрати працездатності та третя група інвалідності. На час підписання вказаного вище договору ОСОБА_1 витратив значні кошти на лікування і розуміючи, що

подальше зволіканням з направленням на МСЕК призведе до ще більших витрат, був вимушений погодиться на умови запропоновані колишнім роботодавцем.

Вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Зазначений вище договір з підприємством він підписав під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах.

Просив визнати недійсним та розірвати договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, укладений 21 листопада 2022 року між АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ОСОБА_1 , як такий, що вчинено під впливом тяжких для нього обставин і на вкрай невигідних умовах; стягнути на користь позивача з відповідача моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків у розмірі 130 000 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 15 000 гривень.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2024 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 130 000 гривень, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 1 300 гривень.

В апеляційній скарзі «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне й необґрунтоване та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що судом першої інстанції проігноровано доводи відповідача, які належним чином обґрунтовані доказами. Зокрема суд не прийняв до уваги і не дослідив укладений 21.11.2022 року між ними та ОСОБА_1 договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, відповідно до умов якого АТ «Марганецький ГЗК» в строк до 25 листопада 2022 року виплачує ОСОБА_1 12 422,37 грн., грошового відшкодування моральної шкоди, зумовленої втратою здоров`я внаслідок професійних захворювань. При цьому у п.5 зазначеного договору закріплено, що при виконанні АТ «Марганецький ГЗК» зобов`язань за цим договором, моральна шкода пов`язана з втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань колишньому працівнику вважається відшкодованою. Також зазначає, що ОСОБА_1 не надав до суду жодного доказу, що саме під час укладення спірного договору в нього існували тяжкі обставини і він не усвідомлював своїх дій, а також не знайшов свого підтвердження факт укладання договору позивачем на вкрай невигідних умовах. Враховуючи наведене, а також те, що сторони погодили всі істотні умови договору підстав для його визнання недійсним немає. Спірний договір був виконаний зі сторони відповідача у повному обсязі. А тому підстав для стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в наслідок виконання трудових обов`язків не має.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Зазначає, що посилання апелянта на відсутність підстав для визнання договору про добровільне відшкодування моральної шкоди недійсним спростовується наданими позивачем доказами. Звертав увагу, що під час підписання спірного договору ОСОБА_1 перебував на лікуванні з гіпертонічним кризом. Право на відшкодування моральної шкоди у позивача настає лише після встановлення йому як потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, яка відбулась вже після підписання сторонами спірного договору.

В судове засідання з`явився представник АТ «Марганецький ГЗК» - адвокат Фірсова С.В.. ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення повістки.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде

визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно відомостей трудової книжки з 1998 року перебував у трудових відносинах із АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та був звільнений 28.04.2022 року за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України.

21 листопада 2022 року між АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ОСОБА_1 було укладено у простій письмовій формі договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, за умовами якого на підставі частини 1 статті 1168 Цивільного Кодексу України, уклали цей договір про добровільне відшкодування відповідачем моральної шкоди, яка завдана позивачу втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», на наступних умовах, зокрема:

1) ОСОБА_1 моральну шкоду від втрати здоров`я внаслідок виявлених захворювань, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», оцінює в розмірі 12 422,37 грн.;

2) моральна шкода, яка завдана позивачу унаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький ГЗК», за цим договором відшкодовується одноразово.

Згідно пункту 4 вказаного вище договору, відповідач в строк до 25 листопада 2022 року сплачує ОСОБА_1 в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди за цим договором, грошові кошти в сумі, яка залишається до виплати після утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за ставками 18 відсотків та 1,5 відсотка, з передбаченої у цьому договорі суми розміру моральної шкоди, яка зазначена в пункті 1 цього договору, а саме: 10 000 грн., шляхом безготівкового перерахування вищезазначеної суми на рахунок, відкритий на його ім`я у AT КБ «ОщадБанк».

У пункті 5 вказаного вище договору зазначено, що при виконання відповідачем усіх своїх зобов`язань за цим договором моральна шкода, пов`язана з втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань позивача, внаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», вважається відшкодованою у повному обсязі.

За змістом пунктів 6, 7 договору про добровільне відшкодування моральної шкоди від 21.11.2022 року, зокрема, вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, відомо. Сторони підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов договору. Сторони стверджують, що зміст цього договору їм зрозумілий, питань, які залишилися б нез`ясованими для них немає.

Договір відповідачем виконано.

За фактом виникнення у позивача хронічного професійного захворювання проведено розслідування та складено акт за формою П-4 від 06.02.2023 року про причини виникнення хронічного професійного захворювання.

Згідно довідки МСЕК від 13.04.2023 року серія 12ААА №127131 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 21.03.2023 року та 65% втрати професійної працездатності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з наданих позивачем документів не встановлено підстав у розумінні чинного законодавства для визнання недійсним договору про добровільне відшкодування моральної шкоди. Однак, встановивши тяжкість ушкодження здоров`я ОСОБА_1 , пов`язаного з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві, приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність зміну повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 130000 грн..

Проте висновок в частині задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі: правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі), п`ятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину . Відповідно до судової практики суд задовольняє позов про визнання такого правочину недійсним, якщо мають місце дві умови: 1) особа вчиняє правочин під впливом тяжкої для неї обставини, під якою розуміють важке майнове становище, яке виражається у відсутності засобів, необхідних для нормального існування людини і це може стосуватися як самої фізичної особи, так і членів її сім`ї; 2) умови правочину вкрай невигідні для цієї особи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства,

обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Частиною першою ст. 233 ЦК України, передбачено, що правові наслідки правочину, який вчинено під впливом тяжкої обставини, це - правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

До тяжких обставин відповідно до частини першої статті 233 ЦК України може бути віднесено тяжку хворобу особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загрозу втратити житло чи загрозу банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. При цьому слід мати на увазі, що тяжка обставина має бути саме для тієї особи, яка вчинила правочин.

Так у позові зазначено, що ОСОБА_1 усвідомлюючи, що він не може потрапити на МСЕК, і розуміючи, що саме від АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» залежить його допуск до МСЕК та подальше визначення розміру відсотку втрати професійної працездатності, встановлення групи інвалідності і як наслідок отримання регресних виплат від держави, вимушений був погодитися на умови договору, визначені відповідачем 21 листопада 2022 року.

Однак це твердження позивача спростовується встановленими обставинами. Форму направлення на МСЕК оформлює лікар-куратор медзакладу, де лікується чи проживає пацієнт. Направлення передають до МСЕК на підставі наявності ознак інвалідності, закінчення попереднього терміна інвалідності чи необхідності продовження лікарняного.

Направлення на МСЕК заповнюється у формі № 088/о. Форма № 088/о заповнюється лікарем закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально-експертну комісію.

Тобто для отримання направлення на МСЕК необхідно завершити повний курс лікування і у випадку наявності стійких порушень функцій організму, які призводять до порушення життєдіяльності буде надано направлення у формі № 088/о.

Отже, підприємство-відповідач по справі не мало жодного відношення ні до направлення позивача для проходження МСЕК, ні до встановлення відсотків втрати працездатності.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те ,що ті обставини, які позивач поклав в основу позову, як тяжкі обставини не були доведені належними та допустимими доказами та не відповідають дійсності, позивачем не доведено, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах і правильно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору про добровільне відшкодування моральної шкоди.

Що стосується відшкодування моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» з метою відшкодування позивачу моральної шкоди перерахувало ОСОБА_1 кошти,визначені договором.

Відповідно до п.5 договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, при виконанні АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» усіх своїх зобов`язань за цим договором, моральна шкода, пов`язана з втратою здоров`я, внаслідок виявлених захворювань фізичної особи колишнього працівника АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 внаслідок роботи в шкідливих умовах на АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» вважається відшкодованою у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди,суд першої інстанції зазначив всі ті обставини, які були обумовлені сторонами при укладанні договору про добровільне відшкодування моральної шкоди.

Перелік захворювань, зазначених при проходженні МСЕК, відповідає переліку захворювань, зазначених в договорі про відшкодування моральної шкоди.

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи.

Повторне відшкодування моральної шкоди за таких же обставин діючим законодавством не передбачено.Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто у разі реалізації свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом). Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №641/8857/17.

На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про повторне стягнення з відповідача моральної шкодиза одних і тих же підстав.

Доводи про те, що договір про добровільне відшкодування моральної шкоди було укладено 12.09.2023 року, тобто раніше, ніж комісією з рослідування причин професійного захворювання було складено акт та встановлено МСЕК втрату працездатності 07.12.2023 року та не враховано всі захворювання є безпідставними. В договорі зазначено ті ж самі діагнози, що були враховані при проходженні МСЕК. Крім того, діючим законодавством не заборонено виплату моральної шкоди у зв`язку з професійними захворюваннями чи травмуванням на виробництві до остаточного висновку МСЕК при наявності інших медичних документів.

Відмовляючи в визнанні договору про відшкодування моральної шкоди недійсним та стягуючи моральну шкоду на користь позивача,суд першої інстанції допустив протиріччя.

При таких обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення моральної шкоди скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч.6 ст. 141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1 950 грн. в частині вимог майнового характеру.

Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за вимогами щодо стягнення суми моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, то судовий збір за вимогами майнового характеру компенсуються відповідачу за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2024 року в частині задоволених позовних вимог скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, відмовити.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 950 гривень компенсувати Акціонерному товариству «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 січня 2025 року.

Судді: