Справа № 308/1142/25
У Х В А Л А

27 січня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., ознайомившись з заявою:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

за участю заінтересованих осіб:

Приватного нотаріуса Петрик Наталії Василівни, адреса: вул. Л. Толстого, 7В, м. Ужгород,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ,

про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Бойко Б.Б., який, згідно з ордером про надання правничої (правової) допомоги серії АО № 1158627 від 16.01.2025, представляє інтереси ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме факту, що ОСОБА_2 є племінницею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою оформлення спадщини.

Вивчивши подану заяву, суддя дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно п.5 ч.2 до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача, в тому числі право підпису.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Разом з цим, адвокатом Бойко Б.Б. на підтвердження своїх повноважень, як представника Андрашко Є.І., надано ордер про надання правової допомоги від 16.01.2025 з відміткою на ордері "Договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються". При цьому, договір про надання правової (правничої) допомоги представником до заяви не долучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Однак, ні в ст. 49 ЦПК України "Процесуальні права та обов`язки сторін", ні в ст. 43 ЦПК України "Права та обов`язки учасників справи", не йде мова про право підпису чи про підписання заяв, клопотань пояснень, а тільки про їх подання. А тому, за таких обставин, а саме за відсутності договору про надання правової (правничої) допомоги, на підставі якого, як зазначено в ордері, він виданий, чи будь-якого іншого документу, який підтверджує уповноваження представника підписувати підписувати від імені заявника подану заяву, суддя позбавлений можливості пересвідчитись, що позивач дійсно уповноважив адвоката на підписання поданої заяви.

Крім того, ч. 4 ст. 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як встановлено суддею, представник заявника додав до заяви квитанцію ID № 0483-8979-6941-3216 від 30.12.2024 про сплату судового збору у розмірі 605,60 грн, однак, згідно з інформацією з єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, сплачені за вказаною квитанцією грошові кошти зараховані та приєднані як сплачений судовий збір за подання заяви у цивільній справі № 308/20724/24.

Таким чином, слід констатувати, що представник заявника не надав належного документу, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви у даній цивільній справі.

Також, слід вказати на те, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.

Згідно з поданою заявою, представник заявника просить встановити факт родинних зв`язків, а саме, що ОСОБА_2 є племінницею ОСОБА_3 , так як це є необхідним для належного оформлення нею спадщини після смерті останнього. При цьому, представник вказує на те, що у матеріалах спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Петрик Н.В., зазначено, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 .

Разом із тим, постанову про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва на спадщину представником до заяви не долучено. Відомості про відмову приватного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії у поданій заяві відсутні.

Як зазначено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", при розгляді справ зазначеної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим для справ окремого провадження. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону, на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, особа вправі звернутися до суду із заявою, у тому числі й про встановлення факту родинних відносин, у протилежному випадку дії нотаріуса можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку.

Разом з цим, у заяві та доданих до неї документах відсутня постанова про відмову нотаріуса або уповноваженої посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину із зазначенням причини такої відмови.

Крім того, слід зазначити, що Верховним Судом України роз`яснено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування", нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатись до участі у справі. Заінтересованими особами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування».)

У Листі від 01.01.2012 ВСУ Про «Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вказано на те, що факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК відповідно до ст. 361 Закону від 5 листопада 1991 р. № 1789-XII "Про прокуратуру" також має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин для осіб, інтереси яких він представляє за законом.

З огляду на наведене, заявнику слід визначити коло заінтересованих осіб, залучених ним до участі у справі.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі наведеного, суддя дійшов висновку, що до даної заяви слід застосувати правила ч. 1 ст. 185 ЦПК України та залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ст.ст. 13, 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву залишити без руху.

Надати заявниці строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі не усунення у визначений строк недоліків, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Н.І. Зарева