Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 січня 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Роздорожної А.Г.

за участі секретаря судового засідання Сербіної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шаргород цивільну справу:

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області

вимоги заявника: про встановлення факту, що має юридичне значення

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

представник заявника ОСОБА_2 ,

представник заінтересованої особи Скляр О.В.;

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб.

1. Заявник звернувся до суду з цією заявою та вказав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Поляне Тростянецького району Сумської області. З 1973 року по 1981 року заявник навчався у Васищевській школі Харківського району Харківської області, а в 1982 року вступив на навчання до Харківського ПТУ, однак навчання не закінчив, через те, що що був засуджений 13 червня 1984 року народним судом Харківського району Харківської області за частиною другою статті 142 КК УРСР до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна та відбував покарання з 17 червня 1985 року по 9 липня 1988 року в Державній Установі «Диканівська виправна колонія (№12)». Заявник зазначає, що 19 червня 1984 року він отримав паспорт СРСР у м. Харків. З 1988 року по 1993 рік заявник офіційно працював у м. Харків: спочатку на Харківському спецАТП, звідки був направлений на навчання водія. Після отримання 19 жовтня 1989 року посвідчення водія, категорії «В» і «С», заявник перейшов працювати на інші транспортні підприємства. У 1989 року заявник уклав шлюб із громадянкою України ОСОБА_3 , проте в подальшому шлюб було розірвано. З 1970 року по 1992 рік заявник проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 1992 року по сьогоднішній день він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . У 1993 році заявник знову був засуджений за вчинення аналогічного правопорушення та в період 1993-1999 рр. відбував покарання у Кіровській колонії №33. Заявник наголошує, що на момент вторгнення російських військ в 2022 році він проживав разом із ОСОБА_4 , і в будинок, а саме по АДРЕСА_3 , влучила ракета, внаслідок чого згоріли усі його документи. З метою ідентифікації своєї особи заявник направив ряд звернень, в тому числі і на Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області. Згідно відповіді УДМС України у Вінницькій області, заявнику необхідно звернутися до суду із відповідною заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року. У зв`язку із вищевикладеним заявник просить встановити факт його постійного проживання на території України 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року (а.с.1-4).

2. На підтвердження заяви заявник надав: копії довідок, копії звернень, копії відповідей на звернення, копію фотокартки.

3. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області надіслав на адресу суду пояснення щодо заяви, у яких зазначив, що Управління ДМС України у Вінницькій області заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 .. Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно із статтею 3 ЗУ «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України» та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяву про оформлення належності до громадянства України. Верховний Суд в постанові від 16 квітня 2020 року за №296/289/19 дійшов висновку, що предметом доказування в таких справах є обставини тридцятирічної давності в достовірність та точність відомостей свідками можна обґрунтовано поставити під сумнів. У зв`язку із цим представник вважає, що заявником подано недостатню кількість доказів на підтвердження факту, який він просить встановити (а.с.38-41,46-49).

4. 15 квітня 2024 року від представника заявника надійшли пояснення, у яких він зазначив, що заперечення заінтересованої особи є необґрунтованими та безпідставними. Представник наголошує на тому, що заінтересованою особою неправильно застосовано норми процесуального законодавства. Законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Представник зазначив, що заявник має етнічну приналежність українець, все життя проживає на території України, розмовляє українською мовою, та має намір відновити знищені документи, а не по суті змінити громадянство та отримати паспорт громадянина України, а тому, на думку представника заявника, посилання заінтересованої особи на правову позицію Верховного суду України у справі 16 квітня 2020 року у справі №296/289/19 є необґрунтованим та безпідставним. На твердження щодо недостатньої кількості доказів, представник позивача надав суду: копію свідоцтва про народження заявника, копію картки прописки, копію відповіді ДУ «Диканівська виправна колонія» №12, копію довідки про навчання. Виходячи з наведеного представник заявника просить заяву задовольнити з обставин, що викладені у ній (а.с.71-74).

ІІ. Пояснення учасників справи.

4. Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали повністю та просили її задовольнити.

5. Представник заінтересованої особи Скляр О.В. заперечував щодо задоволення заяви.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 9 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено засідання для розгляду справи по суті. Цією ухвалою заінтересованій особі надано строк у п`ятнадцять днів для подання пояснення у справі (а.с.34).

7. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 вересня 2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Шаргородського районного суду Вінницької області (а.с.115).

8. Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року заява прийнята до розгляду та призначено судове засідання на 4 грудня 2024 року (а.с.120).

9. Копію заяви з додатками заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області отримала в електронному вигляді (а.с.37).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом.

10. Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 від 2 лютого 2023 року, заявник повторно звертався до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області з проханням направити йому та на УДМС України у Вінницькій області копії його документів, в яких також містяться його фотокартки, для можливості його ідентифікації, а також для підтвердження факту отримання ним водійського посвідчення категорії «В» та «С» у 1989 році (а.с.6).

11. Згідно із інформацією Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області від 15 лютого 2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19 жовтня 1989 року отримав посвідчення водія категорії «В» та «С» серії НОМЕР_1 на безстроковий термін (а.с.7).

12. Відповідно до копії довідки ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» від 25 листопада 2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Поляне Тростянецького району Сумської області, 13 червня 1984 року був засуджений народним судом Харківського району Харківської області за частиною другою статті 142 КК УРСР до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відбував покарання з 17 червня 1985 року по 9 липня 1988 року в Державній Установі «Диканівська виправна колонія (№12)». Засуджений вибув за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

13. Відповідно до копії листа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 28 березня 2023 року, заявника було повідомлено про порядок видачі паспорта громадянина України та про наявність при собі довідки ГСЦ МВС у Харківській області. А також, що після подання ним документів та проведення перевірок по його заяві, або йому буде оформлено паспорт громадянина України, або буде письмово відмовлено в оформленні документа із зазначенням підстав такої відмови та наданням рекомендації для вирішення питання по суті (а.с.9).

14. Згідно із копією листа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 19 жовтня 2023 року, заявнику відмовлено у в оформлені документа та зазначено, що ним було подано не в повному обсязі документи та інформацію, необхідну для оформлення та видачі паспорта, а саме, відсутнє документальне підтвердження його приналежності до громадянства України. Заявнику було роз`яснено статтю 3 ЗУ «Про громадянство України» (а.с.10-11).

15. Відповідно до копії листа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 20 вересня 2023 року, заявника було повторно повідомлено про порядок видачі паспорта громадянина України, а також, що при усуненні обставин, у зв`язку із якими було оформлено відмову у видачі паспорта громадянина України, він може звернутися повторно до територіального органу/підрозділу ДМС (а.с.12-13).

16. Згідно із заявою ОСОБА_1 від 21 грудня 2022 року, заявник звернувся до Жмеринського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із проханням повідомити, які дії йому потрібно вчинити та які документи надати задля того аби отримати свідоцтво про народження на своє ім`я (а.с.14).

17. Відповідно до листа Вінницького РВП ГУНП у Вінницькій області, заявнику на звернення по факту втрати документів повідомлено, що в даному випадку ознаки кримінального правопорушення відсутні, у зв`язку із чим підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні (а.с.15-16).

18. Також заявником до заяви було додано копію фотокартки, на якій зображений заявник разом із своїми однокласниками (а.с.17).

19. Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тростянець Тростянецького району Сумської області. Батьком дитини записаний ОСОБА_5 , а матір`ю ОСОБА_6 (а.с.72).

20. Згідно із копією по господарської книги по АДРЕСА_4 , головою господарства був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ним проживали: дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.78).

21. Відповідно до копії довідки №01 від 16 січня 2024 року, виданої Харківським спеціалізованим автотранспортним підприємством 2004, ОСОБА_1 працював на Харківському спеціалізованому автотранспортному підприємстві 2004 водієм 3-го класу з 25 грудня 1990 року (наказ про прийняття №240 від 24 грудня 1990 року) та звільнений з 19 липня 1991 року по пункту 4 статті 49 КЗпП України за прогули (наказ №171-к від 21 серпня 1991 року) (а.с.79).

22. Згідно із копією відповіді на адвокатський запит щодо надання інформації, за якою можливо ідентифікувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також щодо наявності його фотозображення №27 від 21 березня 2023 року та додатку до нього у вигляді дактилоскопічної картки, станом на 23 березня 2023 року за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 : 13 червня 1984 року Харківським районними судом Харківської області засуджено за частиною другою статті 142 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна та 9 липня 1988 року було звільнено у зв`язку із відбуттям строку покарання; 28 лютого 1994 року Микитівським районним судом міста Горлівки Донецької області засуджено за частиною 2 статті 142 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна та 24 липня 1999 року було звільнено у зв`язку із відбуттям строку покарання (а.с.80-81).

23. Відповідно до копії листа від 30 грудня 2022 року Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)», ОСОБА_1 дійсно відбував покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)» протягом 17 червня 1985 року по 9 липня 1988 року за вироком народного суду Харківського району Харківської області за частиною другою статті 142 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Будь які відомості щодо підтвердження факту навчання та отримання атестату про закінчення 10 класів відсутні в установі, оскільки особова справа засудженого ОСОБА_1 знищена за строками зберігання (а.с.82).

24. Згідно із копією довідки №01-29/264 від 5 грудня 2022 року, видана комунальним закладом «Васищевський ліцей Безлюдівської селищної ради», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчався у Васищевській середній школі з 1 по 8 клас (з 1 вересня 1974 року по 1981 рік). З 8 класу вибув до ГПТУ №9 (а.с.83).

25. Відповідно до інформації, наданої Центральним міжрегіональним управлінням державної міграціної служби у м. Києві та Київській області, за даними картотеки заяв про видачу паспорта громадянина України зарзка 1994 року, які передані територіальними органами ДМС України на централізоване зберігання, виявлено заяву про видачу паспорта громадянина СРСР зарзка 1974 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заяв про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року ОСОБА_1 не виявлено (а.с.139-140).

V. Оцінка Суду.

26. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

27. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

28. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

29. Частиною першою статті 319 цього ж Кодексу визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

30. Згідно із статтею 3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

31. Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Пунктом 7 Порядку визначено, що встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту; в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. Оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття. Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України.

32. Згідно з пунктом 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

33. Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

34. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

35. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

36. Під час розгляду справи встановлено, що заявник не звертався для видачі йому паспорта громадянина України зразка 1994 року взагалі. В 2023 році заявник звернувся до органів міграційної служби для відновлення документів. В судовому засіданні заявник не зміг пояснити, у зв`язку з чим з 1991 року по 2023 рік (тобто протягом 32 років) він не звернувся до відповідних органів з приводу видачі йому паспорта громадяднина України. Заявник вказав, що за необхідності, протягом всіх цих років, пре`являв своє посвідчення водія, яке знищене у зв`язку з попаданням російської ракети в будинок, де заявник проживав в 2022 році. Наразі у заявника відсутній будь-який документ, за допомогою якого його можливо було б ідентифікувати. Докази, які були надані суду на підтвердження обставин постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, не містять інформації про те, що ОСОБА_1 постійно проживав станом на 24 серпня 1991 року чи станом на 13 листопада 1991 року за конкретною адресою в конкретному житлі. Зокрема, відсутня довідка видана відповідним органом місцевого самоврядуваня про це. Така довідка видається на підставі інформації, що міститься в погосподарських книгах. В заяві відсутні відомості у зв`язку з чим такий документ не міг бути наданий суду. Саме неможливість отримати такий документ і є підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту, про який просить заявник. Жоден із наданих суду доказів не містить інформації про проживання ОСОБА_1 на території України станом саме на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Докази стосують зовсім інших часових періодів. Лише один документ стосується періоду, наближеного до 24 серпня 1991 року - це довідка ТОВ "Харківське спеціалізоване автотранспортне підприємство 2004", відповідно до якої 19 липня 1991 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи за прогули (а.с.79).

37. Окрім цього, через відсутність у заявника будь-якого документа, за допомогою якого його можливо ідентифікувати, неможливо встановити, що заявник є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Поляне Тростянецького району Сумської області. При цьому суд також звертає увагу, що свідоцтво про народження містить інформацію про місце народження ОСОБА_1 в місті Тростянець Сумської області (а.с.72).

38. У разі відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені заявником. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік), близька особа або сусід, які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи. Такого акту встановлення особи суду також надано не було.

39. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, Суд дійшов висновку про недоведеність факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

VI. Розподіл судових витрат.

40. Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З цих підстав,

Керуючись статтями259,263,264,265, 294, 315,319 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 (заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницької області), про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

2. Судові витрати залишити за заявником.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 30 січня 2025 року.

Ім`я (найменування) учасників :

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець с. Семенівка Жмеринського району Вінницької області.

Представник позивача: адвокат Думанський Вадим Олександрович, який знаходиться по вул. Магістратська, 156 А, офіс 202, м. Вінниця Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/2325, видане на підставі рішення Ради адвокатів Закарпатської області від 10 жовтня 2019 року №506, діє на підставі ордеру серії АВ №1118151 від 29 лютого 2024 року.

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Вінницької області, місцезнаходження: вул. Пирогова, 4, м. Вінниця, .

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА