28 січня 2025 року Єдиний унікальний № 501/3980/24 Провадження № 2/501/72/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23 січня 2025 року м. Чорноморську

Іллічівський міський суд Одеської області

в складі: головуючого - Тордія Е.Н. секретаря судового засідання Куроп`ятник Н.С.,

номер справи № 501/3980/24 провадження № 2/501/72/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області позов

позивача ОСОБА_1 до

відповідача: ОСОБА_2

підстава та предмет спору: про звільнення від сплати аліментів

участь у справі приймали: представник позивача адвокат Чехоніна Т.І.

представник відповідача адвокат Данильчук С.Г.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад правовідносин.

18 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовною заявою про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунування позовних вимог посилається на наступне. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 березня 2013 року з позивача на користь відповідачки стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів заробітку але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 8 лютого 2016 року і до повноліття дитини , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення набуло чинності та виконавчий лист переданий на виконання, станом на 16 вересня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Після початку повномасштабної агресії проти України 3 травня 2024 року син ОСОБА_4 разом з батьками позивача : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виїхали до Королівства Норвегії де перебувають до теперішнього часу.

Адже, син позивача та відповідачки перебувають на повному утриманні його батьків , при цьому він продовжує сплачувати аліментів на користь відповідачки. Враховуючи викладене вважає, що є підстави для звільнення його від сплати аліментів на час коли дитина перебуває за кордоном.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти пред`явлених вимог. Відповідачка в обгрунування своїх заперечень зазначила , що дійсно син враховуючі воєнні дій перебуває з батьками позивача в з Королівстві Норвегії.

Там, вони перебувають під захистом держави та отримують відповідну допомогу.

Проте , перераховані позивачем гроші , як аліменти, перебувають на відповідній картці і є власністю дитини. Також зазначила , що з вересня 2024 року аліменти позивачем не перераховуються, що підтверджується відповідними виписками з особистого рахунку. Доказів , що син перебуває на його повному утриманні суду не надано. Зазначила , що в березні 2025 року син має повернутися до України, тому підстави для звільнення від сплати аліментів позивача відсутні , а тому просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року позовна заява позивача була залишена без руку оскільки не відповідала положенням ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України

Після усунення недоліків позовної заяви які надійшли до суду 26 вересня 2024 року, та отримання відомостей щодо місця перебування ( реєстрації відповідача) ухвалою суду від 12 листопада 2024 року провадження у справі відкрито , розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 11 грудня 2024 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги ( а.с.46).

05 грудня 2024 року відповідачем по справі наданий відзив ( а.с. 62-6).

10 грудня 2024 року позивачем надана відповідь на відзив докази на її підтвердження ( а.с.79-80 , 105-106).

9 січня 2025 року відповідачкою надані докази на підтвердження своїх тверджень ( а.с. 126-128).

Суд,вислухавши учасників судового процесу,вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приймає наступне рішення.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва (серія НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області 4 січня 2013року ) ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 . Батьками якого в відповідному свідоцтві зазначені: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.35).

Відповідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 березня 2016 року у справі № 501/283/16 провадження № 2/501/610 /16 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано ( а.с.38).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 березня 2016 року у справі № 501/290/16 провадження № 2/501/615 /16 , з позивача на користь відповідачки стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів заробітку але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 8 лютого 2016 року і до повноліття дитини , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.36-37).

Постановою від 12 травня 2016 року державного виконавця Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Одеської області відкрито виконавче провадження № ВП 51083583 на підставі виконавчого листа за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 березня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини а.с.12)

Згідно паспорту громадянина України НОМЕР_2 виданого 23 січня 2024 року ОСОБА_7 14 грудня 2024 року 3 травня 2024 року переткнув кордон України у супроводі бабусі та дідуся ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі довіреності.( а.с.15,23-25).

З розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 16 вересня 2024 року вбачається , що аліменти сплачені в повному обсязі( а.с.17-22).

Витяги з особистого рахунку ОСОБА_2 . Акціонерного товариства комерційного банку « ПРИВАТБАНК» від 7 січня 2025 року засвідчують отримання ОСОБА_2 аліментів від Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Одеської області за період з травня по вересень 2024 року, а також відкриття рахунку « Юніор » та переведенням на нього 31800.00 грн. ( а.с. 126-128).

Окрім того з наданого розрахунку вбачається що аліменти з вересня 2024 року на час розгляду справи на рахунок ОСОБА_2 не надходили.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

За приписами ст.179 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, та лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Положеннями частин другої та третьої статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу статей 267-271 Сімейного кодексу України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини.

При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.

У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Як встановлено судом, станом на день розгляду справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 враховуючи військовий стан оголошений в Україні , перебуває за кордон у супроводі своїх бабуся та дідуся, за згодою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 яку останні надали на період з 1 квітня 2024 року по 1 квітня 2025 року.

Проте доказів , що він перебуває на повному утриманню ОСОБА_1 суду не надано в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до витягу з особистого рахунку ОСОБА_2 перераховані позивачем грошові кошти за період з травня по вересень 2024 року у якості аліментів , зараховані на картку « Юніор ». Надходження грошових коштів у якості аліментів від позивача з вересня 2024 року на час розгляду справи , відсутні.

В позовній заяві позивач вказує що нарахування аліментів за період коли дитина не проживає з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Відповідно до Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину.

Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей

Доказів не цільового використання аліментів відповідачкою , позивачем суду не надано.

Матеріали справи містять інформацію що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на теперішній час перебуває на території Королівства Норвегії у супроводі бабусі та дідуся зі згоди своїх батьків.

Який статус має родина ОСОБА_7 на території Королівства Норвегії, її фінансове становище , а також того що дитина перебуває на повному утриманні останніх, позивачем не зазначено.

Одже судом встановлено , що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1 квітня 2024 року не проживає з жодним із батьків.

Судом враховується , що дозвіл на його перебування за кордоном спливає 1 квітня 2025 року . Також суд враховує, що з вересня 2024 року аліменти на утримання ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_2 не перераховувались.

При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Згідно з ч. 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень .

Суд, згідно з вимогами частин першої-третьої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок суду.

Оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку, а також приймаючи до уваги те, що позивачем переконливих доказів що мають істотне значення і можуть бути підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на час перебування дитини за межами України не надано, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону на думку суду, не є істотними та достатніми для звільнення його від сплати аліментів за рішенням суду , тому підстави для задоволення його позовних вимог відсутні.

Судові витрати.

Судові витрати суд залишає за рахунок позивача , відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного керуючись ст. 11, 12, 81,89, 141, 258, 259 263 -265, 268 ,272, 352 Цивільного процесуального кодексу України , ст. 179 - 182,273,267-271 Сімейного кодексу України ч. 2 статті 51 Конституції України , п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», статті 27 Конвенції ООН про права дитини, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів - відмовити.

Повний текст рішення складено 28 лютого 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий