Справа № 346/5718/24
Провадження № 2/346/377/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю секретаря - Дутчак Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

У С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що відповідач являється її рідним братом, а їхніми батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 мати сторін померла. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої ввійшов житловий будинок та земельна частка (пай). Вказане майно мати в рівних частинах заповіла своїм дітям позивачу та відповідачу. З метою оформлення спадщини, сторони зверталися до нотаріальної контори, однак нотаріусом було відмовлено їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на вказане майно. В зв`язку з неможливістю оформити спадщину, ОСОБА_2 в серпні 2023 року звернувся з позовом до суду. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22.01.2024р. у справі № 346/4715/23 позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково та визнано за ним в порядку спадкування право на 1/2 частку земельної частки (паю) в розмірі 12,4 умовних кадастрових одиниць, яка знаходиться на території Матеївецької сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області. Позивач зазначає, що інша 1/2 частка цього ж майна була заповідана матір`ю їй згідно заповіту, посвідченого 25.12.2003р. виконкомом Дебеславцівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №2. Проте, через відсутність можливості в позасудовий спосіб отримати право підтверджуючий документ на успадковане майно та зареєструвати за собою майнові права на нього, ОСОБА_1 просила захистити її права шляхом визнання за нею права на 1/2 частину земельної частки (паю), розміром 12.4 в умовних кадастрових одиниць, яка знаходиться на території Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Витребувано з Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області для огляду цивільну справу №346/4715/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, Коломийської районної державної адміністрації про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2024 року від 16.12.2024р. підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, одночасно з позовом подала до суду письмове клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилися. 04.11.2024 подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглянути за його відсутності.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе їх задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Залуччя, Коломийського району, Івано-Франківської області народилася ОСОБА_5 , актовий запис про народження 13. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 підтверджується, що 04 жовтня 1986 року Коломийським міським відділом РАЦС був зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , актовий запис 434. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_7 ».

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що виконкомом Дебеславцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області складено актовий запис про смерть №4.

Відповідно до змісту заповіту, посвідченого 25.12.2003р. виконкомом Дебеславцівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №2, ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те на що вона за законом матиме право заповіла в рівних частках ОСОБА_2 , 1958 р.н. та ОСОБА_1 , 1963 р.н. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався.

З постанови державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. від 02.06.2023 року судом встановлено, що 02.06.2023р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Коломийської ДНК із заявою про видачу на їхні імена свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну частку (пай) у землі, розміром 12,4 умовних кадастрових одиниць, згідно Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай). До заяви спадкоємці додають довідку Матеївецької сільської ради від 20.03.2023р. за № 132, з якої вбачається, що ОСОБА_4 належала земельна частка (пай) у землі, розміром 12,4 умовних кадастрових одиниць, згідно Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються Коломийською РДА (ІФ-07-12№035342). Проте, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності на земельну частку (пай), спадкоємцям було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи №346/4715/23, яка була витребувана ухвалою від 08.11.2024р., судом було встановлено, що отримавши відмову у вчиненні нотаріальної дії, 25.08.2023р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , Матеївецької сільської ради, Коломийської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.01.2024р. позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано в порядку спадкування за ОСОБА_2 право на 1/2 частину земельної частки (паю), в розмірі 12,4 в умовних кадастрових одиницях, яка знаходиться на території Матеївецької сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області. Вказане рішення набуло чинності 03.03.2024р.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 у справі № 346/4715/23 суд

встановив та зазначив, що «відповідно до довідки №268, виданої 14.06.2023 року виконкомом Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 на час смерті належало право на земельну частку (пай) серії ІФ-07-12 № 035342 в розмірі 12,4 в умовних кадастрових гектарах згідно з даними Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай). Згідно з даними довідки №269, виданої 14.06.2023 року тим же виконкомом, місце проживання ОСОБА_4 було зареєстроване та вона проживала до часу смерті в АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки № 533/02-23/44 виданої 26.09.2023 року зазначеним виконкомом, у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) СС «Запруття» вказана « ОСОБА_4 », вказаного сертифікату площею 12,4 в умовних кадастрових га. Дана земельна частка (пай) видавалася на підставі рішення Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 22.04.1999 року № 164. Копія даного сертифікату відсутня. Судом встановлено, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаного нотаріуса від 02.06.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану вище земельну частку (пай) в зв`язку з тим, що це майно згідно із сертифікатом серії ІФ-07-12№ 035342 належало спадкодавцю, правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на земельну частку (пай), відсутній. З матеріалів спадкової справи № 25/2005, відкритої після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що позивач та відповідачка ОСОБА_1 прийняли спадщину на частки ( по 1/2 (одній другій) та успадкували кожен вказану частку в іншому спадковому майні, що стверджується відповідно даними копії свідоцтва про спадщину за заповітом, виданого вказаним нотаріусом 16.08.2005 року. На підставі наведеного суд дійшов висновку про те, що позивач має право успадкувати право на 1/2 (одну другу) частку спірної земельної частки (паю), оскільки відповідачка ОСОБА_1 також прийняла спадщину за вище вказаним заповітом».

За правилами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Отже, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі №522/7758/14-ц.

Таким чином, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 82 ЦПК України, варто розуміти так, що учасники процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Відтак, за змістом частини четвертої статті 82 ЦПК України учасники процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Оскільки в розгляді цивільної справи №346/4715/23 зокрема брали участь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , спір між якими виник з приводу того ж нерухомого майна і судом досліджувалися ті ж підстави позову, що і в даній справі, суд доходить висновку, що обставини, які були встановлені в рішенні від 22.01.2024р. мають преюдиціальне значення для вирішення даного спору і додатковому доказуванню не підлягають.

Отже, як було встановлено, позивач та відповідач являються спадкоємцями майна своєї покійної матері, але, через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), не змогли оформити спадщину в нотаріальній конторі та змушені були звернутися до суду за захистом своїх прав. При цьому, захист прав ОСОБА_2 здійснено судом у справі №346/4715/23.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97?ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пункт 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначає, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

В даній справі судом встановлено, що ОСОБА_4 на законних підставах набула право на земельну частку (пай) у землі, яка знаходиться на території Матеївецької сільської ради, розміром 12,4 умовних кадастрових одиниць та за життя отримала правовстановлюючий документ на дане майно сертифікат на земельну частку (пай) серії ІФ-07-12 №035342, оригінал якого не зберігся. Після смерті володільця, право на земельну частку (пай) було успадковано її дітьми: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину, але не оформили її через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірне нерухоме майно.

Відтак, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи вимоги позивача знайшли своє правове обґрунтування та доказове підтвердження, а тому можуть бути задоволені в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 15, 16, 316, 328, 392, 1216-1218, 1222, 1223, 1233-1236, 1247, 1268, 1296, 1297, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» ст.. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право на 1/2 (одну другу) частку земельної частки (паю) розміром 12,4 умовних кадастрових одиниць в землі, яка знаходиться на території Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28 січня 2025 року

Суддя: Третьякова І. В.