Провадження № 2/161/895/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 січня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Мельник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу.

Свій позов, мотивує тим, що 21.09.2022 року в місті Луцьку по вул. Грабовського, 7а сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі полісу ОСЦПВ №АТ/1949728, та автомобіля «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобіль «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, а власник матеріального збитку.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилається на те, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу марки «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 4147,87 грн.

Зазначає, що у постанові Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2022 року встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є підставою для стягнення відшкодованої шкоди в порядку регресу безпосередньо з винної особи.

Разом з тим, вказує що 03.03.2023 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір цесії № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, згідно умов якого первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор отримав право вимоги щодо відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору. Отже, він, як новий кредитор, отримав право вимоги на відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 004/037/022421/22/1 у розмірі 4147,87 грн.

На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на його користь 4147,87 грн. страхового відшкодування в порядку регресу та судові витрати по справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2024 року позовну заяву позивача залишено без руху, надано строк для усунення недоліків в ній зазначених.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2024 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

До судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти задоволення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в тому числі через розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв про розгляд справи у його відсутності на адресу суду також не надходило.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 21.09.2022 року в місті Луцьку по вул. Грабовського, 7а сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобіль «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, а його власник матеріального збитку (а.с. 12-13).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 14).

Зазначена обставина, згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння ДТП транспортний засіб «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , був застрахований в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі полісу ОСЦПВ №АТ/1949728 (а.с. 12).

На виконання умов полісу, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі заяви власника транспортного засобу «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 від 26.09.2022 року було складено страховий акт №004/037/022421/22/1 від 14.11.2022 року, згідно якого ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було визначено суму страхового відшкодування та здійснено виплату такого відшкодування потерпілій стороні в сумі 4147,87 (а.с. 20).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону № 1961-IV від 1 липня 2004 року зі змінами та доповненнями) від визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» (в редакції Закону № 1961-IV від 1 липня 2004 року зі змінами та доповненнями) передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підпунктом «а» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону № 1961-IV від 1 липня 2004 року зі змінами та доповненнями) визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виникло право регресної вимоги з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 17.11.2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №153753988 від 17.11.2022 року, а у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом №АТ/1949728 від 05.01.2022 року.

Водночас як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2023 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір цесії № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, згідно умов якого первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор отримав право вимоги щодо відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору (а.с. 8-10).

Згідно з ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, суд вважає, що оскільки ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відступило ФОП ОСОБА_1 право вимоги, а до останнього, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача щодо відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування у розмірі 4147,87 грн.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з відповідача в користь позивача суму в розмірі 4147,87 грн. за завдану майнову шкоду в порядку регресу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві ФОП ОСОБА_1 заявив про необхідність стягнення з відповідача на його користь судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, яка йому була надана адвокатом Самойленком П. М.

До клопотання позивач додав договір про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 року, додаткову угоду №421 від 17.06.2024 року до договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 17.06.2024, платіжну інструкцію від 17.06.2024 (підстава: оплата послуг за надання правової допомоги №01/11/22 ) про сплату адвокату Самойленку П. М. грошових коштів у розмірі 4000 грн. (а.с. 23-26)

Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 17.06.2024 року адвокатом Самойленком П. М. ФОП ОСОБА_1 було надано правову допомогу у вигляді: аналізу судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції у справі (тривалість виконання 2 робочі години) вартістю 500 грн.; написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду через систему «Електронний суд» (тривалість виконання 5 робочих годин) вартістю 2500 грн., здійснено авансування послуг для здійснення супроводу та контролю судової справи в розмірі 1000 грн. Загальна вартість наданої адвокатом позивачу професійної правничої допомоги становить 4000 грн. (а.с. 25).

На думку суду, з відповідача в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 2000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, суд враховує розмір позовних вимог, принцип співмірності витрат на правничу допомогу адвокатата визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, значення справи для сторони та публічний інтерес до справи.

Крім того, з відповідача на користь позивача, слід стягнути 968,96 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону № 1961-IV від 1 липня 2004 року зі змінами та доповненнями), суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 4147 (чотири тисячі сто сорок сім) грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі - 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст заочного рішення складено 23 січня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.