Справа № 456/3694/23
Провадження № 2/456/55/2025
РІШЕННЯ

іменем України

09 січня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Сімонової-Мацигін А.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/3694/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинковолодінням, -

встановив:

ОСОБА_1 , звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області про усунення перешкод у користуванні будинковолодінням, уточнивши заявлені вимоги просив суд зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , усунути йому перешкоди в користуванні його будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_1 шляхом перенесення пасіки із 13 вуликів з роями бджіл, що розташовані на земельній ділянці відповідача, вздовж огорожі позивача на протилежну частину земельної ділянки відповідача та збільшити висоту всієї огорожі відповідача, що межує з його господарством до 2.5м.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що позивачу, на праві приватної власності належить житловий будинок разом з належними до нього господарськими будівлями і спорудами розташований у АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач ОСОБА_2 є його сусідом.

Весною 2022 року відповідач облаштував на своїй присадибній ділянці розташованій в АДРЕСА_1 , вздовж огорожі позивача пасіку з 13 вуликів з роями бджіл. А вже у вересні 2022 року бджоли покусали його дочку ОСОБА_3 , що довелося викликати машину швидкої допомоги для надання невідкладної медичної допомоги.

Відповідач не дотримується правил добросусідства, не доглядає належно за пасікою. Бджоли постійно залітають на моє подвір`я, жалять його та членів сім`ї, жалять їхнього собаку, що є в господарстві. Позивач не міг зібрати урожай малини цього року, так як бджоли зліталися на неї та жалили в руки. Іноді цілі рої бджіл сідають на траву, що перешкоджає займатися домашнім господарством, обробляти земельну ділянку. Діти і онуки, які проживають окремо, бояться провідувати позивача. На неодноразові звертання перенести вулики подалі від огорожі, відповідач не реагує. Незаконні дії власника бджіл по розташуванню вуликів вздовж огорожі з господарством позивача загрожує життю та здоров`ю йому та членів сім`ї.

Обстеженням проведеним 05.10.2022р. комісією Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області по заяві позивача, встановлено, що відповідач на власному подвір`ї за адресою АДРЕСА_2 вздовж огорожі з господарством позивача, розмістив 10 вуликів, що суперечить п.1.3 «Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб та отруєнь», зобов`язано відповідача провести реєстрацію пасіки в Стрийській міській раді та збільшити висоту огорожі до 2.5м. для підвищення рівня льоту бджіл.

Після проведеної перевірки відповідач підняв висоту лише частини огорожі з господарством позивача. Після чого між фундаментом та огорожею виник зазор висотою до 10 см. куди пролізають бджоли. Оскільки відповідача неодноразово просили перенести вулики в інше місце, оскільки укуси бджіл унеможливлюють використання земельної ділянки за цільовим призначенням та становлять небезпеку, проте відповідач на претензії не реагує та відмовляється добровільно усунути перешкоди, в зв`язку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Маципура Г.І., позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 , в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що в нього в користуванні є земельна ділянка по АДРЕСА_1 . Орієнтовно в 2020 році він, на своїй ділянці, розмістив вулики, яка межує із земельною ділянкою позивача. На даний час в нього є 15 вуликів, це приблизно 13 сімей. Спочатку його пасіка не була зареєстрована відповідно до вимог законодавства, однак згодом він виготовив ветеринарно-санітарний паспорт на дану пасіку та встановив відповідну огорожу, згідно даних ветеринарно-санітарного паспорту порода бджіл карпатська. Крім нього, в селі ще приблизно тридцять людей утримують пасіки. Його вулики встановлені біля огорожі з позивачем, але не впритул. Просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено фактів на які він посилається в своїй позовні заяві. Крім того, його пасіка відповідає всім нормам , що підтверджується ветеринарно-санітарним паспортом.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні пояснила, що позивач є її батьком та відносини з відповідачем на даний час погані. Все було добре поки відповідач не встановив вулики, бджоли постійно літають перед будинком і вона переживає за дітей. Один раз було коли дитину вкусила бджола і викликали швидку допомогу, неодноразово просили відповідача перенести вулики, свідка ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що позивач є її батьком, на даний час вона проживаєх в м.Стрий і раніше приїжджала в село до батька однак, зараз не приїжджає оскільки, відповідач завів бджоли, а в дітей алергія на них і тому не їздять в село. Один раз, коли дитина мала 2 роки її вкусила бджола однак, чия саме бджола не знає, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК передбачено, що кожна сторонаповинна довести ті обставини, на які вона посилаєтьсяяк на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , проживає по АДРЕСА_1 , є власником будинку за вказаною адресою та землеьонї ділянки.

Згідно топографічного знімання, власником земельної ділянки, яка межує з земельною ділянкою позивача є його сусід ОСОБА_2 .

З відповіді Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 18.10.2022 за №В-536-14/14/20.3.2/05/695/пл., вбачається, що 05.10.2022, комісією, яка була створена розпорядженням голови міста Стрия №222 від 27.09.2022, встановлено, що гр. ОСОБА_2 , на власному подвір`ї за адресою АДРЕСА_2 , впритул до паркана ОСОБА_1 розміщено пасіку, на якій розміщено 10 вуликів. Огорожа між прилеглими подвір`ями не перевищує двох метрів, що суперечить пункту 1.3 «Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл» затвердженої Наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 30.01.2001 року №9. По результатах комісійного обстеження власника пасіки ОСОБА_2 , зобов`язано в найкоротші строки збільшити висоту огорожі до 2,5м для підвищення рівня льоту бджіл, звернутись до Стрийського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області із заявою щодо отримання ветеринарно-санітарного паспорту на пасіку, провести реєстрацію пасіки в Стрийській міській раді.

З довідки виконавчого комітету Стрийської міської ради від 13.09.2023 №03-22, виданої ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_2 , дійсно утримує в АДРЕСА_2 пасіку в кількості 15 бджолосімей, яка зареєстрована в журналі обліку пасік Стрийської міської ради 27.12.2022. Ветеринарний паспорт пасіки НОМЕР_1 .

З акту обстеження пасіки від 15.09.2023 Стрийської дільничної лікарні ветеринарної медицини, вбачається, що при проведені обстеження пасіки, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , встановлено, що пасіка є медово-товарного призначення. Ветеринарно-санітарний стан пасіки задовільний, вулики помальовані, пронумеровані. Клінічних ознак захворювання не виявлено. Пасіка обгороджена 2.5м огорожею та обсаджена високими деревами.

З ветеринарно-санітарного паспорту пасіки №UA-46-10-323, вбачається, що пасіка зареєстрована 12.12.2022, кількість бджолиних сімей 15, породи Карпатська.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що внаслідок утримання відповідачем пасіки він позбавлений права на безпечні й здорові умови користування належною йому земельною ділянкою.

Відповідно достатті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.

Стаття 1 Першого протоколу доЄвропейської конвенції з прав людинита основоположних свобод, що ратифікованаЗаконом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р., гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно визначається, як право на власність.

Відповідно доКонституції Україниусі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст.41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Власникові, згідно ізст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першоїстатті 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першоюстатті 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст.4ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст.16ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно положеньст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння.

Згідно з статтею 293 Цивільного кодексу Українифізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання тощо.

Відповідно достатті 103 Земельного кодексу України(далі -ЗК України), власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (неприємні запахи, забруднення, тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (частина другастатті 103ЗК України).

Стаття 104 ЗК Українипередбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу. Якщо дії сусіда є неправомірними та не відповідають умові заподіяння якнайменших незручностей, такі дії підлягають припиненню.

Згідно зістаттею 152 ЗК Українивласник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків.

Статтею 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища`передбачено обов`язки громадян, які пов`язані з бережливим ставленням до природи, її охорони та раціонального використання її багатств відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; одним з обов`язків є непорушення екологічних прав та законних інтересів інших громадян.

Правила розведення, використання бджіл регулюються Законом України Про бджільництво, Інструкцією щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини №9 від 30.01.2001року, Державними санітарними правилами планування та забудови населених пунктів, затвердженихнаказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996р № 173, Порядком реєстрації пасік, затвердженогонаказом міністерства аграрної політики України і Української академії аграрних наук №184/82 від 20.09.2000року.

Статтями11,12 Закону України «Про бджільництво`встановлено, що право на утримання бджіл і зайняття бджільництвом мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають необхідні навики або спеціальну підготовку, а також юридичні особи. Фізична або юридична особа з метою зайняття бджільництвом формує пасіку з бджолиних сімей, яка може мати підсобне приміщення, інвентар і обладнання та розміщується на відповідній земельній ділянці. Кількість бджолиних сімей, що може утримуватися юридичними та фізичними особами, не обмежується.

Відповідно до частини першоїстатті 15 Закону України «Про бджільництво» фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил.

Статтею 13 Закону України «Про бджільництво» передбачено, що з метою обліку пасік та здійснення лікувально-профілактичних заходів на кожну пасіку видається ветеринарно-санітарний паспорт. Форма паспорта і порядок його видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Згідно Наказу Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 30.01.2001 року № 9 "Про затвердження Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл", а саме Розділу 1 «ВИМОГИ ЩОДО РОЗМІЩЕННЯ І ОБЛАШТУВАННЯ ПАСІК» визначено, що територію стаціонарної пасіки огороджують, обсаджують плодовими деревами і кущами. Відведення земельних ділянок для розміщення такої пасіки необхідно погоджувати з органами державного управління з питань ветеринарної медицини і місцевими органами влади. При визначенні розміру площі під пасіку розраховують, що на одну гадану бджолину сім`ю потрібно 30 - 35 м2, залежно від способу розміщення бджіл. При розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір`ї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл. Бджіл утримують у типових, справних, пронумерованих, пофарбованих вуликах. Для фарбування використовують білу, блакитну і жовту фарби. На кожній пасіці мають бути резервні вулики (10 - 15 % від загальної кількості бджолиних сімей) і стільникові рамки (не менше 30 % від загальної кількості рамок). Вулики встановлюють на підставках не нижче 30 см від землі, на відстані не більш 3 м одне від одного і 6 - 10 м між рядами. Перед льотками роблять площадки розмірами 0,5 х 0,5 м.

Суд зауважує, що тримати пасіку на власній земельній ділянці, яка належить особі на праві приватної власності, при відсутності прямої законодавчої заборони на таке тримання, відповідає положенням ст.21,41 Конституції України, ч. 1ст. 316 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на власній земельній ділянці відповідачем ОСОБА_2 , встановлено пасіку, в яких утримуються 15 бджолиних сімей, на межі земельних ділянок позивача та відповідача, в частині розміщення вуликів встановлено огорожу висотою 2,5 м, насаджені дерева та кущі. Крім того, встановлено, що на виконання вимог ст. 13 Закону України «Про бджільництво» та відповідно до Порядку видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки, відповідач отримав ветеринарно-санітарний паспорт пасіки на 15 бджолиних сімей.

У своїх позовних вимогах позивач просить суд зобов`язати відповідача перенести пасіку із вуликами для бджіл, які розміщенні вздовж огорожі з межею позивача на протилежну сторону земельної ділянки відповідача.

Суд констатує, що норми Закону України «Про бджільництво», Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб та отруєння бджіл, затвердженої наказом №9 від 30.01.2001 року, а також норми "Порядку видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки" та "Порядку реєстрації пасік", затверджених спільним наказом Міністерства аграрної політики України та Української академії аграрних наук від 20 вересня 2000 року №184/82, не містять обмежень у відстані розміщення пасіки від жилих будівель та заборони її розташування на присадибних ділянках.

Також Земельним Кодексом України,Законом України «Про бджільництво», «Інструкцією щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєння бджіл»,Законом України «Про ветеринарну медицину», наказом №182/82 Міністерства аграрної політики України, Української академії аграрних наук, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.10.2000. за №736/4957 «Про затвердження нормативно-правових актів з питань розвитку бджільництва», яким затверджені такі документи - План народного районування бджіл; Порядок видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки; Порядок реєстрації пасік; Правила ввезення в Україну та вивезення за її межі бджіл і продуктів бджільництва не передбачено, на якій відстані повинні бути розміщені пасіки на присадибних земельних ділянках від суміжних земельних ділянок та житлової забудови та прирівняних до неї об`єктів, тобто на законодавчому рівні не визначений розмір санітарно-захисної зони в метрах.

Відповідно до п. 2 Додатку № 5 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173 розмір санітарно-захисної зони від бджільницьких підприємств до житлової забудови встановлений у 300 метрів, однак такі вимоги на індивідуальну пасіку відповідача не розповсюджуються, так як зазначена пасіка відповідача не є бджільницьким підприємством.

Враховуючи вказане, позовні вимоги про зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення пасіки із земельної ділянки в інше відповідне місце не можуть бути задоволені судом, оскільки позивачем не наведено та судом не встановлено положень законодавства, які б регулювали відстані до пасіки, які не дотримано відповідачем при розміщенні пасіки у даній справі.

Вказана правова позиція закріплена в Постановах Верховного Суду №676/1052/14-ц та №452/1121/15-ц від 23 травня 2018 року.

Також слід зазначити, що наявність чи відсутність санітарно-ветеринарного паспорта пасіки жодним чином не є взаємопов`язаною з можливим порушення прав сусідніх з нею землекористувачів чи мешканців, оскільки згідност. 13 Закону України «Про бджільництво», ветеринарно-санітарний паспорт видається саме з метою обліку пасік та здійснення лікувально-профілактичних заходів.

Крім того, під час розгляду справи позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність причинно-наслідкового зв`язку між негативним впливом на його здоров`я (здоров`я членів його сім`ї) та розміщенням і утриманням пасіки відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням того, що сам по собі факт утримання відповідачем пасіки не є порушенням права позивача на безпечні й здорові умови користування його суміжною земельною ділянкою, розглянувши справу відповідно до вимог ст.13 ЦПК України в межах заявлених вимог, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновків, що за наведених у цьому позові мотивів відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача усунути позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення відповідачем пасіки з території земельної ділянки в інше відповідне місце, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 908гривень слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинковолодіння та стягненні судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Однак, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Повний текст рішення суду виготовлений 20.01.2025.

Суддя Р. Т. Шрамко