Справа № 453/2073/24
№ провадження 2-о/453/25/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Курницької В.Я.;

секретаря судового засідання Бендеш А.І.;

без учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 11 грудня2024 року звернулась до суду із заявою, в якій, вважаючи себе особою, яка зазнає домашнього насилля, з метою забезпечення дієвого та ефективного способу його захисту від повторного вчинення домашнього насилля, просить застосувати щодо ОСОБА_2 обмежувальний припис.

Вказує, що проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є її чоловіком, ніде не працює. Вказує, що потерпає від насильства зі сторони чоловіка вже протягом останнього року та те, що така поведінка негативно впливає на її здоров`я та працездатність.

Зазначає, що неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2022 року, однак це не дало жодного результату. ОСОБА_2 не змінив своєї поведінки, відтак,просить застосувати щодо ОСОБА_2 обмежувальний припис, а саме: заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осію строком на 6 місяців.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 13 грудня 2024 року.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2024 року судове засідання відкладено на 24 січня 2025 року.

В судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явились, причин неявки до відома суду не довели.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 3501 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства.

Відповідно до ст. 3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1 ч. 1 - особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; п. 3 ч. 1 - батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства.

Згідно зі ст. 3503 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно зі ст. 3505 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

За приписами п.п. 3, 6-8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

ОСОБА_1 звернулася з заявою про видачу обмежувального припису, яку обґрунтувала тим, що вона проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється її чоловіком. Зазначає, що потерпає від насильства з його сторони протягом останніх років, що негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Вказує, що неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів, однак ОСОБА_1 не змінив своєї поведінки, що підтверджується постановами судді Сколівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2024 року у справі № 453/1917/24; від 10 квітня 2024 року у справі № 453/356/24.

Крім цього, надала суду копію витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування від 20 грудня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру за ст. 1261 КК України.

Згідно з вимогами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

З наданих суду матеріалів вбачається, що між заявницею, її дочкою та колишнім чоловіком її дочки наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки, а саме: між сторонами існують неприязні, конфліктні відносини.

Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄСПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄСПЛ.

Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів, - не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці.

За результатами дослідження фактичних обставин справи та представлених доказів, суд приходить до висновку, що перед судом доведено відповідні ризики, які обумовлюють безальтернативну необхідність застосування судом до ОСОБА_2 частини запропонованих заявником спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, а саме: видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 і встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов`язки, заборонивши ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осію строком на 2 місяці.

Щодо заявлених вимог про заборону перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та про заборону ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , суд оцінюючи зібрані по справі докази, вважає, їх такими, що не можуть бути застосованими, оскільки припис обмежить (тимчасово) право приватної власності особи на житло і іншого житла у нього не має і заявницею не підтверджено належними та допустимими доказами факту наявності у ОСОБА_2 нерухомого майна, призначеного для проживання.

В силу ч. 3 ст. 3505 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4ст. 3506 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст. 265, 3506 ЦПК України, ст. 1, ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на нього наступні обов`язки:

-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осію строком на 2 (два) місяців.

Встановити строк дії обмежувального припису 2 (два) місяці. Строк рахувати з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст. 3506 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області.

Головуючий суддя В.Я.Курницька