УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року

м. Київ

справа № 367/6762/20

провадження № 61-760ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив суд: витребувати майно, а саме гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 ; стягнути зі ОСОБА_2 витрати на залучення майстра по встановленню та демонтажу замків на гаражі АДРЕСА_1 в сумі 1 270, 00 грн; стягнути зі ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в сумі 20 000, 00 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 09 травня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бурчак В. С. засобами поштового зв'язкунадіслав апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху та запропоновано скаржникузвернутися до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням поважних причин пропущеного строку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 вересня2024 року заяву представника ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 квітня 2024 року повернуто заявнику без розгляду. Продовжено представнику ОСОБА_1 термін для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року заяву про усунення недоліків апеляційної скарги повернуто представнику ОСОБА_1 без розгляду. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 квітня 2024 року.

15 січня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Бурчак В. С. засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року.

Касаційну скаргу адвокат Бурчак В. С. обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є незаконною. Зокрема, зазначає, що на виконання вимог ухвал суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху ним на електронну пошту Київського апеляційного суду надсилалось клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, хоча заявником такий строк пропущений не був, оскільки копію повного тексту рішення суду першої інстанції від 03 квітня 2024 року було отримано лише 15 квітня 2024 року.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

За приписами частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Суд апеляційної інстанції встановив, щоухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано звернутись до суду з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням поважних причин пропущеного строку. На виконання вказаної ухвали представником ОСОБА_1 на електронну пошту Київського апеляційного суду надіслано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року повернуто заяву представника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та продовжено термін для усунення недоліків апеляційної скарги. Запропоновано скаржнику подати заяву про усунення недоліків або у паперовій формі (із зазначенням наявності електронного кабінету), або через підсистему «Електронний суд».

12 грудня 2024 року на виконання ухвали суду представник ОСОБА_1 повторно звернувся до судуз тією ж самою заявою про усунення недоліків шляхом направлення на електронну пошту Київського апеляційного суду. В заяві про усунення недоліків зазначав, що він є зареєстрованим користувачем електронного кабінетута просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини шостої статті 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Згідно з частиною восьмою статті 14 ЦПК України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав, що лише для фізичної особи, яка не має обов'язку зареєструвати електронний кабінет, належним і правомірним способом безпосереднього звернення до суду є подання процесуальних електронних документів через офіційну електронну адресу суду.

Тобто адвокат Бурчак В. С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , мав можливість відповідно до закону податизаяву про усунення недоліків та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження: 1) в письмовій формі; 2) в електронному вигляді з використанням сервісу «Електронний суд».

Апеляційний суд правильно зазначив, що ОСОБА_1 та його представник мали можливість звернутись до Київського апеляційного суду із заявою про усунення недоліків шляхом подання відповідних документів до суду в паперовій формі, проте таким правом не скористались.

Встановивши, що адвокатом подано заяву про усунення недоліків на офіційну електронну адресу Київського апеляційного суду, а не шляхом формування документа у системі «Електронний суд», а також, що на день постановлення судом апеляційної інстанції ухвали від 17 грудня 2024 року недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, скаржником у встановлений судом строк усунуті не були, заяву із зазначенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження не подано, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про повернення без розгляду заяви представника ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги та відповідно про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності та зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та на законність судового рішення не впливають, зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 394, 406 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко