Справа № 740/6830/24
Провадження № 2/740/321/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 січня 2025 року м.Ніжин Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі судового засідання Пулинець Ю.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

У листопаді 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 46430 грн заборгованості за договорами: за кредитним договором №01641-01/2024 від 03 січня 2024 року у розмірі 17500 грн, з яких 5000 заборгованості за основною суму боргу, 12500 грн заборгованості за відсотками; за договором позики №2584414 від 11 січня 2024 року у розмірі 15880 грн, з яких 4000 грн заборгованості за основною суму боргу, 11880 грн заборгованості за відсотками, за кредитним договором №31320-11/2023 від 23 листопада 2023 року у розмірі 13050 грн, з яких 3000 заборгованості за основною суму боргу, 10050 грн заборгованості за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 03 січня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем укладений електронний договір про надання фінансового кредиту №01641-01/2024, строк кредитування 100 днів, дата погашення кредиту-11 квітня 2024 року, вказані грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача, сторонами погоджені процентна ставка в день -2,50%. 29 квітня 2024 року між позикодавцем та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29042024-1, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем ОСОБА_1 . 11 січня 2024 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №2584414, заборгованість по якому становить 15880 грн. 14 червня 2021 року між позикодавцем та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем ОСОБА_1 23 листопада 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем укладений електронний договір про надання кредиту №31320-11/2023, строк кредитування 360 днів, дата погашення кредиту-16 листопада 2024 року, вказані грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача, сторонами погоджені процентна ставка в день -2,50%. 24 травня 2024 року між позикодавцем та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24052024, відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем ОСОБА_1 ..Оскільки з моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, а відповідач ОСОБА_1 в порушення умов укладених договорів не виконує своїх зобов`язань по поверненню позик та відсотків за користування ними, у нього утворилась заборгованість у вищезазначеному розмірі. Представник позивача Алієва Н. просить позов задовольнити, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що заперечення під час судового розгляду відсутні.

Станом на час розгляду справи зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 , матеріали позову разом із ухвалою суду про відкриття провадження у справі отримані відповідачем, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення від 05 грудня 2024 року, відповідачем не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання.

Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Також судом враховується, що напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано. Аналогічне тлумачення зазначених правових норм міститься у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року (справа №222/1402/16).

Станом на 29 січня 2025 року докази щодо спростування даної презумпції суду не подані.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права.

Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Згідно з ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За поданими суду матеріалами встановлено, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, згідно якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики) плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів».

11 січня 2024 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) за №2584414, предметом якого є позика на загальну суму 4000 грн, строком на 30 днів, процентна ставка 3,00%, відповідачем ОСОБА_1 отримано 4000 грн шляхом перерахування на вказаний ним банківський рахунок.

Позивач просить стягнути 15880 грн заборгованості за вказаним договором позики №2584414 з підстав набуття права вимоги по ньому відповідно до договору факторингу №14/06/21, при цьому станом на час укладення договору факторингу 14 червня 2021 року договір позики укладений не був, у зв`язку з чим відступлення неіснуючих станом на 14 червня 2021 року прав вимоги та майнових прав ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» суперечить ст.514 ЦК України (до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом), тобто права кредитора за договором позики до позивача не перейшли, у зв`язку з чим позивач не набув прав кредитора по відношенню до відповідача ОСОБА_1 по даному договору, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Також судом враховується, що необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке і підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі №910/19199/21). Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі №761/33403/17 від 22 квітня 2021 року.

Також судом встановлено, що 03 січня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем укладений електронний договір про надання фінансового кредиту №01641-01/2024 у розмірі 5000 грн, строк кредитування 100 днів, дата погашення кредиту-11 квітня 2024 року, вказані грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача, сторонами погоджені процентна ставка в день -2,50%.

29 квітня 2024 року між позикодавцем та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29042024-1, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги по кредитному договору №01641-01/2024 від 03 січня 2024 року, позичальником по якому є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується також і витягом з Реєстру боржників від 29 квітня 2024 року.

23 листопада 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем укладений електронний договір про надання кредиту №31320-11/2023 у розмірі 3000 грн, строк кредитування 360 днів, дата погашення кредиту-16 листопада 2024 року, вказані грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача, сторонами погоджені процентна ставка в день -2,50%.

24 травня 2024 року між позикодавцем та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24052024, відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги по кредитному договору №31320-11/2023 від 23 листопада 2023 року, позичальником по якому є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується також і витягом з Реєстру боржників від 24 травня 2024 року.

Вказані обставини відповідачем ОСОБА_1 станом на 29 січня 2025 року не спростовані.

Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Згідно з ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Докази на підтвердження недійсності кредитних договорів від 03 січня 2024 року, 23 листопада 2023 року, та договорів факторингу до них від 29 квітня 2024 року, 24 травня 2024 року, - станом на час розгляду справи відсутні.

За таких обставин позивач відповідно до ст.514 ЦК України набув прав кредитора по вищезазначених договорах.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідач ОСОБА_1 має наступну заборгованість: за кредитним договором №01641-01/2024 від 03 січня 2024 року у розмірі 17500 грн, з яких 5000 заборгованості за основною суму боргу, 12500 грн заборгованість за відсотками; за кредитним договором №31320-11/2023 від 23 листопада 2023 року у розмірі 13050 грн, з яких 3000 грн заборгованості за основною суму боргу, 10050 грн заборгованість за відсотками.

Докази на спростування вищезазначених розрахунків заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договорах від 03 січня 2024 року, 23 листопада 2023 року відсутні, тобто відповідач в порушення умов даних договорів взяті на себе зобов`язання не виконав, кредити та платежі відповідно до договорів не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, останній не виконує умови договору позики та кредитних договорів ні первинним, ні новому кредитору, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов вказаних договорів.

За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як зазначено вище відповідач не надав суду у встановленому порядку заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

З даних підстав позов підлягає задоволенню частково, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 30550 грн заборгованості за вказаними договорами від 23 листопада 2023 року та 03 січня 2024 року (13050 +17500=30550).

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням задоволення позову частково на 65,79 % (30550/46430*100=65,79) та сплати позивачем 3028 грн судового збору, на користь позивача підлягають стягненню 1992 грн 12 коп судового збору (3028*65,79/100=1992,12).

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 19, 81, 141, 247, 274, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження-01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України-35625014, 17500 грн заборгованості за кредитним договором №01641-01/2024 від 03 січня 2024 року, 13050 грн заборгованості за кредитним договором №31320-11/2023 від 23 листопада 2023 року, а всього стягнути 30550 (тридцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження-01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України-35625014, 1992 (одну тисячу дев`ятсот дев`яносто дві) грн 12 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Олійник