Справа № 585/4536/24
Номер провадження 2/585/70/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Зубко К.В.,

Справа № 585/4536/24, провадження № 2/585/70/25

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС»

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про стягнення заборгованості

Представник позивача Хомляк Ольга Русланівна, яка діє на підставі Довіреності від 17.09.2024,

Представник відповідача: Скляров Сергій Леонідович, який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії ВІ №1258059 від 15.11.2024.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 40062,50 грн. та 2422, 40 грн. сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС" і ОСОБА_1 укладено Договір про надання грошових коштів у позику № . Як вбачається із змісту Договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затв. 17.10.2022 р. складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей. Відповідно до п. 1 Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі: 5 000,00 грн. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.4. та/або 1.5. цього Договору, його додатків. Тип позики - Кредит; Мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльності, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; Строк Позики (строк дії Договору) - 30 днів; Дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" - 1,99 % на день (726,35 % річних); Процентна ставка Позаакційна (базова) - в день 2,99% на день (1091,35% річних) фіксована; Дата надання позики - 26.01.2024 р; Дата повернення позики - 25.02.2024 р. Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав Відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000,00 гривень. Відповідач всупереч умовам договору Позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму Позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Отже, станом на день подання позовної заяви заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 40 062,50 гривень: -5 000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; -35 062,50 гривень - заборгованість за процентами (5 000 х 2,55% х 275), разом: 40 062,50 гривень, проценти нараховувалися по 29.10.2024 року включно.

Просить стягнути з відповідача на користь позивача 40062,50 грн. боргу за договором позики та судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а всього 42484,9 грн.

Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому адвокат Скляров С.Л. вказує, що відповідач визнає заборгованість за тілом кредиту на суму 5000 грн. Разом з тим, заборгованість за відсотками останній визнає частково, а саме в сумі 2625 грн. Інші вимоги відповідачем не визнаються. Свою позицію мотивує тим, що відповідно до умов Кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. строком на 30 днів (п.1.2) зі сплатою дисконтної (зниженої) процентної ставки 1,75 % на день (п.1.1.4), з кінцевим терміном повернення позики 25.02.2024 року (п.1.3.2). Кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав та надав відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у сумі 5 000,00 грн. Хоча позивачем і не подано до суду первинних документів на підтвердження надання коштів відповідачеві, однак ОСОБА_1 зазначеного факту не заперечує. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строк, передбачений умовами договору позики, відповідач вважає обґрунтованими та визнає вимоги позивача щодо стягнення з нього заборгованості за договором позики № від 26.01.2024 року за основною сумою боргу в розмірі 5 000,00 грн. разом з тим, щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» в частині стягнення відсотків за договором позики відповідач посилаючись на вимоги ст.ст. 536, 1048, 1049, 1050 ЦК України вказує, що права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Згідно п. 1.2 договору позики № від 26.01.2024 року строк позики (строк дії договору) становить 30 днів. Так, відповідно до п. 1.3.1-1.3.2 договору позики дата надання позики 26.01.2024 року, дата повернення позики 25.02.2024 року. Згідно п. 1.1.4 дисконтна процентна ставка складає 1,75% на день (638,75% річних). Згідно п. 1.1.5 процентна ставка поза акційна -2,5% на день, (912,5% річних). Згідно п.4.2 Договору у випадку ініціювання Позичальником пролонгації Позичальник сплачує Товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду Пролонгації. З матеріалі справи слідує, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за кредитним договором № від 26.01.2024 року не вносив та будь-яких додаткових угод щодо пролонгації договору не укладав. Тобто, продовження строку кредитування за договором кредиту № від 26.01.2024 року не відбулося. Оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, з огляду на положення ст. 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, про що зазначено вище, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за кредитним договором за період після 25.02.2024 задоволенню не підлягають. Відповідно до графіку розрахунків, 25.02.2025 настав термін повернення позики та процентів нарахованих за 30 днів (26.01.2024 по 25.02.2024), які і підлягають стягненню.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що як вбачається з частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. На даний час, відповідач всупереч умовам договору Позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму Позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Нарахування процентів за кожний день користування позикою, позивач підтверджує судовою практикою, яка зазначена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 р. у справі № 910/17048/17. В зазначеній справі ВП ВС дійшла наступних висновків: «У кредитних договорах сторони унормували питання сплати процентів за користування кредитом (п. 121 Постанови). Відповідно до пункту 6.2 договору про відкриття кредитної лінії № 119 та аналогічного пункту у договорі № 120 нарахування процентів здійснюється щоденно протягом дії цих договорів із розрахунку 360 днів у році, їх нарахування починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів (п. 122 Постанови). Тобто нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів (п. 123 Постанови). Підстав для неврахування зазначеного, що стало наслідком узгодження сторонами договірних умов, не вбачається, про що судами зроблено правомірний висновок (п. 124 Постанови)». Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «ІННОВА ФІНАНС». Враховуючи вище викладене, звертає увагу на те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

28.11.2024 представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, в який зазначено про те, що позивач дійшов помилкового висновку про наявність можливості нараховувати та стягувати відсотки за користування кредитними котами не тільки в період дії договору кредиту, а й після його закінчення. Згідно п. 1.2 договору позики № від 26.01.2024 року строк позики (строк дії договору) становить 30 днів. Так, відповідно до п. 1.3.1-1.3.2 договору позики дата надання позики 26.01.2024 року, дата повернення позики 25.02.2024 року. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтверджений Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначено, що «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором». Твердження позивача про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625ЦК України. Просить позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в розмірі 7625,00 грн. з яких: 5000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2625,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

31.10.2024 відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначене 28.11.2024 на 08 год. 45 хв. (а.с.37).

26.12.2024 підготовче провадження закрите, цивільна справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.73).

У поданому позові представник позивача просить проводити розгляд справи у її відсутності (а.с.4).

23.01.2025 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с. 78).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

26.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС" та ОСОБА_1 в письмовій формі у вигляді електронного документа укладено Договір про надання грошових коштів у позику № (а.с.11-15).

Відповідно до п. 1 Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі: 5 000,00 грн. шляхом перерахунку на рахунок позичальника … на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.5. та/або 1.6. цього Договору, його додатків.

П.1.1.1 Тип позики - Кредит;

П. 1.1.2 Мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльності, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника;

П.1.2 Строк Позики (строк дії Договору) - 30 днів;

П. 1.1.4 Дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" - 1,75 % на день (638,75 % річних);

П.1.1.5 Процентна ставка Позаакційна (базова) - в день 2,5% на день (912,5 % річних)

П.1.3.1 Дата надання позики - 26.01.2024 р;

П.1.3.2 Дата повернення позики - 25.02.2024.

Відповідно до п. 1.10 Договору, Договір підписується електронним підписом Позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов Позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням - пропозицією укласти Договір. На вказану Позичальником електронну пошту або смс повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Договору, що згенерований під час проходження Позичальником процедури укладення Договору. Позичальник, приймаючи пропозицію Позикодавця укласти Договір, підписує в інформаційнотелекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки "підписати". Сформовані таким чином електронні підписи Позичальника та Позикодавця накладені на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним.

Відповідно до п. 1.5 Договору на період строку позики, нарахування процентів здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,75 % (з урахуванням Програми Лояльності ТОВ "ІННОВА ФІНАНС", Правил акції ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" "Повторний кредит") від суми Позики за кожний день користування Позикою.

Згідно п.1.5.1 у межах строку Позики, якщо відбулася пролонгація відповідно до розділу 4 даного Договору застосовується позаакційна (базова) процентна ставка визначена у пункті 1.1.5. цього Договору з першого дня дії Договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між Сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку Позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами та відображаються Позичальнику в особистому кабінеті.

Відповідно до п.1.6 Договору у випадку користування Позикою понад строк, встановлений п. 1.2. Договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього Договору умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,75 % на день (з урахуванням Програми Лояльності ТОВ "ІННОВА ФІНАНС", Правил акції ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" "Повторний кредит") перераховуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Позаакційна (Базова) процентна ставка у розмірі 2,5 % на день від суми Позики за кожен день користування Позикою .

До Договору долучено Таблицю обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки зо Договором надання грошових коштів у позику, згідно якої загальна вартість позики становить 7625 грн., указана Таблиця підписана електронним підписом позичальника (а.с.15 зворот- 16).

Також до матеріалів справи стороною позивача долучено паспорт споживчого кредиту, інформація, що надається споживачу до укладення Договору про споживчий кредит (стандартизована форма) (а.с.22-24) та Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Іннова Фінанс» (а.с.28 - 34).

Позикодавцем виконано умови Договору та надано відповідачу кредит у визначеному ним розмірі (5000 грн.) (а.с.21 зворот).

В долученій стороною позивача довідці-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № від 26.01.2024, позичальник ОСОБА_1 зазначено, що заборгованість останнього по кредитному Договору складає 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 35062,50 грн. - заборгованість за процентами. Разом - 40062,50 грн. (проценти нараховувались по 29.10.2024 включно) (а.с.10).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Як свідчить зміст ч. 3, 5, 6, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову.

Встановлено, що 26.01.2024 між сторонами укладено Договір надання грошових коштів у позику №, відповідно до умов якого Кредитодавець (позивач) надав позичальнику (відповідачу) кредит у розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.5. та/або 1.6. цього Договору, його додатків.

Відповідно до умов Договору строк Позики (строк дії Договору) - 30 днів, дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" - 1,75 % на день (638,75 % річних), процентна ставка Позаакційна (базова) - в день 2,5% на день (912,5 % річних), дата надання позики - 26.01.2024, дата повернення позики - 25.02.2024.

Кредитодавець належним чином виконав умови Договору а саме надав відповідачу у позику 5000 грн. (а.с.21), що не заперечується і самим позичальником.

Останнім не заперечується і той факт, що ним умови договору не виконані, а саме сума кредиту не повернута, нараховані відсотки в межах строк дії договору не сплачені.

Звертаючись до суду з позовом представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 40062,50 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 5000 грн. та заборгованості за процентами в сумі 35062,50 грн., зазначаючи, що проценти нараховувались по 29.10.2024.

Те, що відбулось продовження строку кредитування за договором кредиту № від 26.01.2024 року, стороною позивача не доводилось, а відповідач зазначене заперечує, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність пролонгації укладеного сторонами Договору.

Проте, суд погоджуючись з позицією сторони відповідача, вважає, що позивач дійшов помилкового висновку про наявність можливості нараховувати та стягувати відсотки за користування кредитними коштами не тільки в період дії договору кредиту, а й після його закінчення.

Так, згідно п. 1.2 договору позики № від 26.01.2024 року строк позики (строк дії договору) становить 30 днів.

Так, відповідно до п. 1.3.1-1.3.2 договору позики дата надання позики 26.01.2024 року, дата повернення позики 25.02.2024 року.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею).

Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється.

Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтверджені Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначено, що «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором».

Твердження позивача про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання.

Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного суду викладеної у Постанові від 05 квітня 2023 у справі № 910/4518/16 провадження № 12-16гс22, надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за «користування кредитом» за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за «користування кредитом» (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку.

Висновки Великої Палати Верховного суду у постанові від 05 квітня 2023 (справа № 910/4518/16 ), були зроблені із урахуванням постанови у справі № 910/7048/17, на яку посилається у відповіді на відзив представник позивача як на підставу для нарахування процентів після спливу строку дії укладеного сторонами Договору, та після надання їй правової оцінки (уточнення позиції та вирішення виключної правової проблеми).

Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням позиції відповідача, який визнає позов частково, а саме на суму 7625 грн., яка складається з тіла кредиту у розмірі 5000 грн. та 2625 грн. заборгованості за відсотками, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 7625 грн. заборгованості за невиконання умов Договору надання грошових коштів у позику №.

Саме такий розмір був визначений та узгоджений сторонами під час укладання Договору в Таблиці обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику (а.с.15 зворот-16).

Проте, у даному рішенні суд вважає за необхідне наголосити та роз`яснити стороні позивача, що на підтвердження розміру заборгованості до матеріалів справи має бути долучений обґрунтований розрахунок, який повинен містити обчислення суми боргу, ставки процентів; початок періоду нарахування основного боргу або процентів; закінчення періоду нарахування основного боргу або процентів; підсумковий, загальний розмір заборгованості за всіма критеріями, тощо, та порядок нарахування відповідних сум за кожним відмінним критерієм заборгованості (додавання, множення, нарахування процентів, підсумок тощо) та підстави такого нарахування, передбачені законом або умовами договору.

Долучена до матеріалів справи на підтвердження розміру заборгованості довідка-розрахунок, не є первинним обліковим бухгалтерським документом, а її зміст не відповідає Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, умовами укладеного між сторонами Договору визначені зовсім інші розміри процентних ставок (п.1.1.4. 1.1.5, 1.5, 1.6), ніж ті, про які у позові зазначає представник позивача, а за відсутності належного розрахунку заборгованості, вимоги до оформлення якого зазначаються вище, суд позбавлений можливості перевірити інформацію щодо існування боргу, оцінити в сукупності та взаємозв`язку проведений розрахунок, з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на їх спростування і навести у рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду.

Щодо судових витрат.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати (судовий збір), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 461,05 грн. (розрахунок: 7625 (сума, що стягується з відповідача) х 2422,40 (сума сплаченого судового збору позивачем) : 40062,50 (сума, заявлена позивачем до стягнення при зверненні до суду) = 461,05) .

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» () заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № від 26.01.2024 у розмірі - 7625 (сім тисяч шістсот двадцять п`ять) грн., яка складається з тіла кредиту у розмірі 5000 грн. та процентів за користування позикою у розмірі 2625 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 461 (чотириста шістдесят одну) грн. 05 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання його повного тексту.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС", ел. пошта , тел. 39, адреса: 01014, м.Київ, вул.Болсуновська, 8, поверх 9 .

Представник позивача: Хомляк Ольга Русланівна, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_2 , адреса: м.Київ, вул. Болсуновська, 8, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник відповідача: Скляров Сергій Леонідович , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_3 , тел. НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне рішення суду складено 29 січня 2025 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова