Справа № 438/92/25
Провадження № 2/438/178/2025
У х в а л а

31 січня 2025 року м. Борислав

Суддя Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

20 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про розірвання шлюбу, який зареєстровано 11 вересня 2019 року у Приморському районному, у місті Одесі, відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1640. Позивач вказав, що від даного шлюбу сторони дітей не мають. Спочатку їхнього подружнього життя у них були теплі, дружні відносини, вони кохали один одного та проживали у с. Улянівка, Березівського р-ну, Одеської області. У лютому 2022 року вони переїхали проживати у місто Борислав, на АДРЕСА_1 , де відповідач став на облік як вимушено переміщена особа. Відповідач постійно скаржився, що у м. Бориславі для нього немає роботи та на початку 2024 року відповідач поїхав на роботу закордон і на сьогодні його місце перебування їй не відомо. За таких обставин вважає подальше життя з відповідачем неможливим.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Так, позовна заява повинна містити, зокрема, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору (пункт 6 частини 3 статті 175 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 106 СК України подружжя, яке не має неповнолітніх дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Відтак, у разі якщо від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, то подружжя має право звернутися до органу державної реєстрації актів цивільного стану із відповідною заявою про розірвання шлюбу, вирішивши таке питання в досудовому порядку.

Разом з тим, попри існування можливості досудового врегулювання спору, позивач ОСОБА_1 відомостей щодо вжиття відповідних заходів такого врегулювання в позові не зазначила.

Крім цього, згідно з пунктом 2 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Також, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5 частини 3 статті 175 ЦПК України), а відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

В позовній заяві міститься ім`я, зокрема, відповідача ОСОБА_2 та зазначено останнє відоме місце її проживання, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , за якою проживає сам позивач.

Разом з тим, як встановлено зі змісту позовної заяви сторони спільно не проживають.

У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За приписами пункту 9 статті 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до частини 6 статті 187 ЦПК України, у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Разом з тим, з відповіді відділу реєстрації Бориславської міської ради Львівської області, яка надійшла до суду 21 січня 2025 року, встановлено, що ОСОБА_2 , зареєстрованим не значиться.

Крім того, як вбачається з відповіді № 1729/0/290-25/19 від 23 січня 2025 року з Департаменту цифрового розвитку та інформаційних технологій Міністерства соціальної політики України, станом на 22 січня 2025 року в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб інформація про запитувану особу відсутня.

Слід зауважити, що реєстрація місця проживання це офіційний процес фіксації громадянина за певною адресою. В Україні така реєстрація є обов`язковою для всіх громадян України, іноземців, які проживають на території країни, та осіб без громадянства, незалежно від віку.

При цьому, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється відповідними органами на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження такого органу.

Із матеріалів позовної заяви встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином Азербайджанської Республіки.

Як зазначено у позовній заяві, остання відома адреса перебування відповідача ОСОБА_2 зазначена за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позивач посилаючись на те, що це є останнім відомим місцем реєстрації проживання/перебування відповідача звернувся з позовом саме до Бориславського міського суду Львівської області, однак, в позовній заяві відсутнє посилання на відповідні докази такого проживання/перебування відповідача, зареєстроване у встановленому порядку та/або підтверджене належними доказами.

Тобто, з поданої позовної заяви та доданих до неї документів встановити зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , або місцезнаходження його майна чи постійного його заняття (роботи) для надіслання судових повісток або визначення підсудності суд не в змозі, оскільки позивачем не надано належної інформації та жодного доказу, що відповідач дійсно проживав/перебував (або проживає/перебуває) за вказаною в позові адресою, працює або володіє майном в межах територіальної підсудності Бориславського міського суду Львівської області.

Крім того, з інформації, отриманої судом, місце проживання чи перебування відповідача за вказаною в позові адресою встановити не представилось можливим, що в сукупності унеможливлює вирішення питання про підсудність даної справи Бориславському міському суду Львівської області.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального закону.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору та надати інформацію на підтвердження місця проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2 або місце його постійного заняття (роботи) чи місце знаходження його майна на території Бориславського міського суду Львівської області.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 185 ЦПК України, суддя, -

постановив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олена ДУДАР