Справа № 716/2405/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.01.2025 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючої судді Пухарєвої О.В.,
з участю секретаря судових засідань Кульки О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Заставна, в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з цивільним позовом до ОСОБА_1 , в якому представник позивача Павленко Д.О. просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 10.04.2024- 100004602 від 11.04.2024 в розмірі 39 200, 00 грн, а також судові витрати у справі.
В обґрунтування позову представник позивача вказав, що 11.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 17.04.2024- 100004602 , відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 14 000,00 грн (що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 11.04.2024), строком на 140 днів з визначеними договором розмірами процентних ставок, комісії та неустойки.
Оскільки відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 14 000 грн, на реквізити електронного платіжного засобу, то ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує. У зв`язку з цим, станом на дату подачі позовної заяви у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 39 200,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14 000,00 грн, по процентах в розмірі 19 600,00 грн, комісії у розмірі 2100,00 грн, а також неустойки в розмірі 3 500,00 грн, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.
Зазначена позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» сформована 14.11.2024 сформована в системі «Електронний суд» та подана до Заставнівського районного суду Чернівецької області.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєвої О.В. від 29.11.2024, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 26.12.2024 та в подальшому відкладено на 22.01.2025.
У позові представник позивача просить проводити розгляд даної справи за відсутністю представника ТОВ «Споживчий центр» та не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи двічі належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомів, жодних клопотань суду не скерував. Відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 до суду не надходив.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд постановляє заочне рішення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Крім того, укладаючи зазначений договір, у відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 10.04.2024- 100004602 ОСОБА_1 , як позичальник, підтвердив що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», примірник цього договору.
До матеріалів справи долучено Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії), Заявку кредитного договору № 10.04.2024- 100004602 від 10.04.2024, Відповідь Позичальника про прийняття пропозиції (акцепт),Паспорт споживчого кредиту, що підтверджують факт укладення електронного кредитного договору № 10.04.2024- 100004602 від 10.04.2024.
Також судом встановлено, що договір підписано між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем електронним цифровим підписом - одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е298. При цьому сторонами досягнуто згоди щодо основних умов кредитування (а.с. 12 19).
ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» 11.04.2024 року перерахувало на банківську картку ОСОБА_1 14 000 грн за кредитним договором № 10.04.2024- 100004602 (а. с. 11).
ОСОБА_1 , скориставшись кредитними коштами, не виконував належним чином умови договору, у зв`язку з чим станом на 28 серпня 2024 року у нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 39 200 грн, з яких: 14 000 грн основний борг по кредиту, 19 600 грн - проценти, 2 100 грн комісія; 3500 грн неустойка, що підтверджується довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 10.04.2024- 100004602. Проценти по кредиту нараховані за період з 11.04.2024 по 28.08.2024 (а. с. 7).
Отже, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження.
За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, враховуючи, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано), суд дійшов висновку, що із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за тілом кредиту та відсотками за кредитним договором № 10.04.2024- 100004602 в сумі 33 600 грн.
Щодо стягнення комісії суд зазначає таке.
У договорі сторони погодили, що комісія за надання кредиту становить 15% від суми кредиту та становить 2100 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49 (далі - Правила про споживчий кредит) банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит,- щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (зокрема за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту плати за обслуговування кредитної заборгованості.
За таких обставин, стягненню з ОСОБА_1 також підлягає комісія за надання кредиту у сумі 2100 грн.
Отже, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користть позивача становить 35 700 грн.
Разом з цим, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, суд вважає, що нарахування неустойки в сумі 3500 грн за невиконання грошового зобов`язання за період з11.04.2024 по 28.08.2024 (під час дії воєнного стану в Україні) є неправомірним, а відтак позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.
Також суд вирішує питання судових витрат у справі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем, при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422 гривень 40 копійок, із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у зв`язку із подачею позову в електронному вигляді в системи «Електронний суд» (платіжна інструкція № СЦ00020363 від 13.11.2024). Оскільки позов задоволено частково (91,1%), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2206,8 грн сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених вимог.
Згідно з ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки в судове засідання, призначене на 10:00 год. 22.01.2025 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 27.01.2025 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України, з урахуванням вихідних днів), то датою ухвалення судового рішення є 27.01.2025.
На підставі ст.ст. 42, 61 Конституції України, ст.ст.2, 15, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 610 - 612, 625, 633-634, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-289, 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 неустойки в розмірі 3 500 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту заочного рішення суду до Чернівецького апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому заочне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Повний текст рішення складено 27.01.2025.
Суддя Олена ПУХАРЄВА