Провадження № 2/638/460/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Веремчук Д.А.,

з участю представника позивача: ОСОБА_1 ,

з участю представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до малолітнього ОСОБА_4 , законним представником якого є мати ОСОБА_5 , Нововодолазької селищної ради, третя особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Прядко Олеся Сергіївна, Харківська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкіна В.М. перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до малолітнього ОСОБА_4 , законним представником якого є мати ОСОБА_5 , Нововодолазької селищної ради, третя особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Прядко Олеся Сергіївна, Харківська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання заповіту недійсним.

05.12.2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду від представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Мякоти Т.М. надійшло клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог, згідно прохальної частини якого просить суд: закрити провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним заповіту від імені ОСОБА_6 на користь малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого старостою Староводолазького старостинського округу №2 Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Хихлею О.М. 07.12.2018 року за реєстровим №2-48. Клопотання обґрунтовано тим, що визнання заповіту недійсним на момент звернення до суду та на момент зміни позовних вимог не тягне для позивача жодних правових наслідків, позивач у справі не є учасником спадкових правовідносин після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є заінтересованою особою, яка наділена правом на звернення до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, а тому представник відповідача просить суд закрити провадження в цій частині на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору між сторонами.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Мякота Т.М. підтримала клопотання про закриття провадження підтримала та просила суд його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Олійник О.М. заперечувала проти задоволення зазначено клопотання, вказала, що воно є передчасним, недоведеним та безпідставним, оскільки виникнення спору між сторонами слугувало для звернення до суду із позовними вимогами, які зазначені у зміненій позовній заяві.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Отже, підготовче судове провадження - це стадія судового процесу, в якій з`ясовується предмет спору, позовні вимоги, заперечення на позовні вимоги, склад учасників судового процесу, вирішення відводів, характер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкодного розгляду справи по суті, іншими словами, це важлива складова судочинства, що спрямована на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому необхідно надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» у контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають передбачені законом процесуальні можливості припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначено, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи, що на час відкриття провадження у справі предмет спору існував, доказів протилежного сторонами не надано, позивач не відмовився від позову, то відсутні підстави для закриття провадження у справі з підстав передбачених пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Доводи представника відповідача у клопотанні про закриття провадження в частині позовних вимог самі по собі не можуть слугувати підставою для закриття провадження у справі, оскільки враховуючи стадію розгляду цивільної справи, а саме на даний час триває стадія підготовчого судового засідання, суд позбавлений можливості вдаватись до дослідження доказів у справі.

Керуючись ст.ст.255, 256 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Мякоти Т.М. про закриття провадження в частині позовних вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя: