Провадження 2/193/30/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 січня 2025 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Н.О.,

при секретарі - Ратушної В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області в особі служби у справах дітей, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його рідна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась в офіційно зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 . Від сімейно-шлюбних відносин у його доньки народилась дитина - малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком її є ОСОБА_2 - відповідач по справі. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 скоїв умисне вбивство ОСОБА_3 - матері його рідної онуки. Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та йому було призначене покарання в виді 12 років позбавлення волі. Рішенням виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради №262 від 19 червня 2019 року над його онукою - малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була встановлена опіка та ОСОБА_1 було призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_4 . Починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто після скоєння ОСОБА_2 вищевказаного злочину, його малолітня онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з дідусем та його сім`єю за адресою його офіційної реєстрації - АДРЕСА_1 . Знаходячись в місцях позбавлення волі відповідач по справі ОСОБА_2 будь- якої турботи про свою малолітню доньку ОСОБА_4 не проявляв та не проявляє по теперішній час, жодного разу не привітав дитину з днем народження, жодного разу не подзвонив ні своїй доньці, ні позивачу як її опікуну, не поцікавився станом її здоров`я, її фізичним та інтелектуальним розвитком, навчанням доньки, тобто долею доньки не інтересується, не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини навіть в міру своїх можливостей, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову її виховання. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду та просить позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 у відношенні до його малолітнього доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2024 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що онука є йому як донька, намірів змінювати опікуна його родина не має, він буде опікуном до 18 років і у подальшому, коли онука буде навчатись у іншому закладі. Наразі онуці не повідомили про обставини скоєння кримінального злочину батьком- ОСОБА_2 . Також пояснив, що аліменти відповідач сплачує, заборгованості немає. Перешкод у спілкуванні шляхом телефонування відповідачу не створювалося.

Від відповідача ОСОБА_2 , який відбуває покарання, надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в позові, посилаючись, що у ОСОБА_1 є син, який виховує двох дітей і припускає, що його дитину після його позбавлення батьківських прав, можуть зробити третьою дитиною у родині ОСОБА_5 молодшого, а це надасть останньому бронювання від мобілізації. Однак він зазначає, що якщо позивач на суді доведе, що позов має іншу мету і все це принесе лише користь його дитині, він може змінити своє думку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, вважає, що так буде краще для дитини, пояснив, що не спілкується з донькою, бо піклується про її психічне здоров`я, вважає, що немає морального права на спілкування з донькою. ОСОБА_1 поважає та бажає, щоб тільки він був опікуном його доньки. Також пояснив, що аліменти на доньку сплачує добровільно з пенсії по інвалідності. Також пояснив, що претендувати на догляд за ним донькою після повноліття не має наміру, наразі проходить процедуру з протезування ніг.

Представник третьої особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Кривому Розі, отримали копію позовної заяви, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно висновку від 07.08.2024 прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с.40-41). Під час спілкування представника органу опіки та піклування з дитиною ОСОБА_4 , остання висловила згоду на позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 ..

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6).

Мати дитини ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Вироком колегії суддів Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року батька дитини ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання 12 років позбавлення волі (а.с. 15).

Відповідно рішення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради №262 від 19.06.2019 встановлено опіку над малолітньою дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено її опікуном гр. ОСОБА_1 (а.с.23) .

Положеннями ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2). ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3). жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5). вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6). засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Судом під час розгляду справи у суді не встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки щодо його малолітньої дитини, або що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він жорстоко поводяться з дитиною.

Враховуючи обставини скоєння ОСОБА_2 кримінального злочину -убивство матері малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як факту, встановленого вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2020 року, що позбавило дитину материнського піклування протягом всього життя, суд вважає, що це слід віднести на рахунок жорсткого поводження з дитиною.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, враховуючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та наявності правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору з відповідача, та відповідач визнав позов, суд вважає можливим залишити судові витрати за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 155, 164-166 СК України, ст.ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області в особі служби у справах дітей, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , електрона адреса, адреса електронної пошти та електронний кабінет відсутні, м. т. НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце перебування: Державна установа «Криворізька виправна колонія (№80), юридична адреса: 50041, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Шиферна, буд. 3, ідентифікаційний номер та дані паспорта невідомі, електрона адреса, адреса електронної пошти та електронний кабінет відсутні, засоби зв`язку невідомі;

третя особа - Виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області в особі служби у справах дітей, юридична адреса: м. Кривий Ріг - 50079, вулиця Короленка, будинок 1 «А», , електрона адреса: trnvk.gov.ua, адреса електронної пошти: , електронний кабінет відсутній, тел. 097-035-10-10.

Повний текст рішення складений 31 січня 2025 року.

Суддя Н.О.Кравченко