Справа № 646/7032/23
№ провадження 2/646/339/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,

при секретарі - Герко Є.В.,

за участю: представника позивача Нижник В.В.,

представника відповідача - Коваль О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 26.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» з заявою № 967778122 від 26.06.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» та заявою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». Своїм підписом в заяві № 967778122 від 26.06.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що підписана нею заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять між ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитодавцем, та нею, як позичальником, кредитний договір. Умови договору їй роз`яснені та зрозумілі. З договором ознайомилася до його укладення та з ним згодна.

Згідно заяви № 967778122 від 26.06.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» сума кредиту наданого відповідачу складає 135 600,00 грн, розмір щомісячних процентів 2,39 % від суми кредиту, а розмір річних процентів 14,99 % від суми боргу за договором, строк дії 48 місяців. В заяві визначений порядок повернення кредиту ( графік платежів) та передбачена щоденна пеня 0,3 % від загальної суми прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Також 26.06.2015 року між ТОВ "ФК"ЦФР" та ОСОБА_1 укладено договір застави, відповідно до умов якого заставою за цим договором забезпечується виконання усіх грошових зобов`язань за кредитним договором № 967778122 від 26.06.2015 року, а також зобов`язання відшкодувати збитки та сплати пені та штрафу, що виникають з порушення позичальником умов зазначеного кредитного договору.

27.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20230127, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками.

Відповідно до реєстру боржників - Додатку №1 до договору відступлення права вимоги №20230127 від 27.01.2023 р. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в розмірі 247 796,86 грн, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 108 685,93 грн, заборгованості за річними відсотками в розмірі 28 513,06 грн, заборгованості за щомісячними відсотками в розмірі 68 165,67 грн, заборгованості за пенею 42 432,20 грн.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором: повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором не виконав, позивач звернувся до суду з наступним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість.

Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 3 716,95 грн., сплачені ним при подачі позову до суду.

Представником відповідача, адвокатом Коваль О.М. 16.11.2023 року подано відзив на позовну заяву в якому вказано, що дійсно 26.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» з заявою № 967778122 від 26.06.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» та заявою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». Також 26.06.2015 року між ТОВ "ФК"ЦФР" та ОСОБА_1 укладено договір застави, відповідно до умов якого заставою за цим договором забезпечується виконання усіх грошових зобов`язань за кредитним договором № 967778122 від 26.06.2015 року. Представник вказує, що внаслідок цього договору транспортний засіб вартістю 460 000 грн залишився у ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» про що відповідачка була поставлена перед фактом. На виконання договору з боку ОСОБА_1 до ТОВ « Фінансова компанія «Центр фінансових рішень надійшло 84 604 грн та вилучений транспортний засіб значно перевищують кошти які були позичені. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» вважають необґрунтованими та просять відмовити в задоволенні позову. Також представником відповідача зазначено, що позивач звернувся до суду з позовом пропустивши строк звернення, у зв`язку з чим просять застосувати строки позовної давності.

24.11.2023 року представником позивача надано відповідь на відзив з якої вбачається, що 27 січня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЦФР» чи/або Кредитодавець) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20230127 (далі по тексту - Договір відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 967778122 від 26 червня 2015 р., укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до ст. 256 ЦК України, Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦКУ). Відповідно до ст. 257 ЦК України, Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно п. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на події, має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України). Виходячи із норм ст. 260 ЦК України, Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов. Таким чином, керуючись нормою ч. 1 ст. 261 ЦК України, строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року, адже тільки з цього моменту Позивач довідався про порушення Відповідачем кредитних зобов`язань. Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором № 967778122 від 26 червня 2015 р. має часові рамки з 27.01.2023 по 27.01.2026 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Пред`явлення позову до суду це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі. Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої та оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом. За змістом викладеного, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається.

З огляду на вищезазначене, варто зробити висновок, що звернувшись з позовною заяву до ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «ЄАПБ» перервало перебіг позовної давності, а отже строк позовної давності починається з 20 жовтня 2023 року та закінчиться 20 жовтня 2026 року. Згідно третього абзацу п. 4 заяви № 967778122 від 26 червня 2015 р. на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», Відповідач ознайомилася з кредитним договором до його укладення і згодилася з усіма його умовами; свій примірник цієї заяви отримала, умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР» - згодилася отримати шляхом роздрукування з веб-сайта кредитодавця https://kreditmarket.ua.

Звертаємо увагу суду, у відповідності до п.п. 7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 35725063) редакція від 30 березня 2015 року, затверджені наказом генерального директора ТОВ «ФК «ЦФР» від 8 травня 2015 року № 6, до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років. Зазначене затвердження до кредитного договору є договором про збільшення строку позовної давності. Також варто звернути увагу на безпідставні та необґрунтовані доводи Відповідача, щодо заставного транспортного засобу, що по словам Відповідача, залишилося у ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до п. 1.7 Договору застави № 1384 від 26 червня 2015 року, до припинення дії Кредитного договору виконанням та цього Договору Майно залишається у володінні та користуванні ЗАСТАВОДАВЦЯ. Таким чином, враховуючи вищевикладене та Правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 лютого 2016 року у справі 6-1824цс15, Позивач приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають повному задоволенню.

06.12.2023 року представником відповідача подані до суду заперечення на відзив з яких вбачається, що ТОВ ЄАПБ вважає, що строк позовної давності по стягненню заборгованості за цим кредитним договором має бути 10 років відповідно до умов отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР». Умова про збільшення позовної давності, може бути вміщена як в укладеному сторонами договорі, так і в окремому документі, якими обмінювались сторони і які повинні однозначно свідчити про досягнення згоди сторонами щодо збільшення строку позовної давності.

Посилання на п. 4 заяви на отримання кредиту про можливість роздруківки в цілому умов отримання кредитів з веб-сайту ТОВ «ФК «ЦФР» однозначно не свідчить про досягнення згоди на збільшення строку позовної давності, оскільки невідомо була чи не була здійснена ця роздруківка. Таким чином, за відсутності доказу згоди між сторонами на збільшення строку позовної давності слід керуватися загальним строком позовної давності - 3 роки, зі спливом якого є підстава для відмови у позові. ТОВ ЄАПБ - у відзиві вважає, що предмет застави - автомобіль марки Volkswagen модель Tiguan, виробництва 2011року перебуває у Заставодавця , але це не відповідає дійсності.

15.05.2018 р. по заяві ТОВ «ФК «ЦФР» вчинявся виконавчий напис № 928 щодо звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen модель Tiguan, виробництва 2011року вартістю 252296,28 грн. В цьому ж році цей автомобіль був згідно протоколу ДАІ вилучений та переданий Заставодержателю.

ОСОБА_1 у 2018 р. зверталась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (справа №646/4753/18).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.07,2018р. було зупинене стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського округу Легкобит С.О.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.10.2018р. та ухвалою від 16.02.2021р. (справа №646/4753/18) витребувались документи на підставі яких був вчинений виконавчий напис. У 2022р. справу було передано до Ленінського районного суду м. Полтава.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 13.09.2023р. позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню був залишений без розгляду.

Наслідком набрання чинності Ухвали Ленінського районного суду м. Полтава від 13.09.2023 р. (справа №646/4753/18) є можливість виконання виконавчого напису № 928 щодо стягнення за рахунок предмету застави, розмір якої перевищує боргове зобов`язання.

Таким чином, підстав для задоволення позову ТОВ ЄАПБ до ОСОБА_1 відсутні. При цьому слід враховувати роз`яснення, яке було наведено у відзові на позов.

10.04.2024 року представником позивача подані додаткові пояснення з яких вбачається, що згідно заяви № 967778122 від 26 червня 2015 р. на отримання кредиту від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЦФР») сума кредиту наданого Позичальнику складає 135 600,00 грн., початковий процент 2,00 % від суми кредиту, що становить 2600,00 грн., розмір щомісячних процентів 2,39 % від суми кредиту, а розмір річних процентів 14,99 % від суми боргу за договором, строк дії 48 місяців.

Відповідно до п. 3 вищезгаданої Заяви Позичальник доручила ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати за рахунок отримуваного нею кредиту, такі суми грошових коштів: · Отримувач АТ «ТАСкомбанк» у сумі 130 000,00 грн., призначення: переказ до запитання на користь ОСОБА_1 ; · Отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС» у сумі 3 000,00 грн. призначення: оплата страхового платежу за договором страхування № 967778122-ТФ від 26.06.2015 р.; Належно до п. 4 Заяви № 967778122 від 26 червня 2015 р. на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» (Графік платежів) вбачається , що загальний щомісячний платіж за весь період користування кредитом становить 336 630,11 грн., з яких: повернення кредиту 135 600,00 грн.; річні проценти 45 469,79 грн.; щомісячні проценти 155 560,32 грн. Варто зазначити, що відповідно до Графіку руху коштів (Довідка за вих. № -8582219-SG від 30.01.2023) Відповідачем було здійснено всього лише 12 платежів для погашення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 84 604,00 грн., з яких: річні проценти 18 589,59 грн.; щомісячні проценти 38 890,08 грн.; частина кредиту 26 914,07 грн., у період з 28.07.2015 по 24.06.2016 року, чим істотно порушено з боку ОСОБА_1 умов кредитного договору № 967778122.

Підписавши кредитний договір та виконуючи його умови, Позичальник погодився з усіма істотними умовами договору, при цьому із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору до банку не зверталася та не скористалася наданим частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту.

27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20230127 (далі по тексту - Договір відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 967778122 від 26 червня 2015 р., укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім того, 27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав за договорами застави посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрований в реєстрі № 24, відповідно до умов якого відбулося відступлення прав за договорами застави, в зв`язку з чим ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло прав заставодержателя щодо заставленого ОСОБА_1 майна. З метою забезпечення належного виконання своїх зобов`язань за вищевказаним Кредитним договором, 26 червня 2015 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено Договір застави, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко Інною Анатоліївною 26.06.2015 та зареєстрований у реєстрі за № 1384 (далі по тексту Договір застави). Згідно п. 1.2. Договору застави, Заставодавець передає на забезпечення виконання ним зобов`язань за Кредитним договором належний йому на праві власності автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, що зареєстрований ВРЕР № 2 ГУМВСУ Харків 27 жовтня 2011 року. Рік випуску автомобіля - 2011, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 . Відповідно до п.п. 1.7, 1.9 Договору застави, до припинення дії Кредитного договору виконанням та цього Договору Майно залишається у володінні та користуванні ЗАСТАВОДАВЦЯ та протягом дії даного Договору Предмет застави буде зберігатися за адресою: АДРЕСА_1 . Як зазначалося раніше, адвокатом Коваль О.М.: «…15.05.2018 р. по заяві ТОВ «ФК «ЦФР» вчинявся виконавчий напис № 928 щодо звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen, модель Tiguan, виробництва 2011 року вартістю 252296,28 грн. В цьому ж році був згідно протоколу ДАІ вилучений та переданий Заставодержателю…».

ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснено направлення запиту про надання інформації за вих. № 006499888 від 05 квітня 2024 року щодо надання інформацію чи виконавче провадження № 56495823 відкрито на підставі виконавчого напису для реалізації здійснення/виконання зобов`язання за Кредитним договором № 967778122 від 26 червня 2015 р. ОСОБА_1 (відповідь приватного виконавця Пашкова Ю.Д. додається до даних пояснень). Враховуючи вищезазначене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» мало всі законні підставі для звернення до суду із позовною заявою щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, адже чинним законодавством України та судовою практикою Великої Палати Верховного Суду констатується, що кредитор не може бути обмежений у виборі застосованого способу задоволення своїх вимог до боржника.

Щодо строку позовної давності. Як зазначалося у позовній заяві, 26 червня 2015 р. Хмелевська ОСОБА_2 звернулася до ТОВ «ФК «ЦФР» з заявою № 967778122 від 26 червня 2015 р. на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» та заявою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» Як випливає з умов кредитного договору строк на який надавався кредит становив 48 місяців, тобто до 26.06.2019 р. 02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби», яким розділ 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був доповнений п.12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин на підставі коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв на території України з 11.03.2020 року до 30.06.2023 року на підставі відповідних постанов Кабінету Міністрів України без перерв. Крім цього, 17.03.2022 року набув чинності Закон України від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого розділ 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був доповнений п.19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2023 р. Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, тобто в межах строків позовної давності та цілком міг та може заявляти вимоги до Відповідача щодо стягнення заборгованості.

01.10.2024 року представником відповідача до суду подані заперечення з яких вбачається, що Згідно заяви ОСОБА_1 № 967778122 від 26.06.2015р. на отримання кредиту ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ ФК «ЦФР) був надано кредит у сумі 135 600,00 грн.

26.06.2015р. між ТОВ ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено договір застави на забезпечення виконання кредитного договору № 967778122, в заставу було надано автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN НОМЕР_3 ,2011р.в., кузов № НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_1 03.04.2018р. ТОВ «ФК «ЦФР» у зв`язку з частковим невиконанням умов кредитного договору звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про сплату заборгованості у сумі 247 796 грн. 86 коп. 15.05.2018р. за зверненням ТОВ ФК «ЦФР» приватним нотаріусом Легкобіт С.О. було надано виконавчий напису для звернення стягнення на предмет застави, виконавчий напис за №928. 29.05.2018р приватним виконавцем Попляк В.П. було відкрито виконавче провадження (ВП 56495823). Після відкриття виконавчого провадження відбулись: арешт майна боржника - автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN НОМЕР_3 ,2011р.в., кузов № НОМЕР_4 , опис транспортного засобу та його оцінка, виставлення легкового автомобіля на електронні торги. Відкриття виконавчого провадження ВП 56495823 свідчить про початок реалізації звернення стягнення на предмет застави, який триває до цього часу і знаходиться на виконанні у приватного виконавця Пашкова Ю.Д. У 2018р. ОСОБА_1 зверталась до Червонозаводського районного суду м Харкова (справа № 643/4753/18) з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.07.2018р. виконавчі дії були зупинені - торги зупинені. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Полтава від 12.09.2023р. позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню був залишений без розгляду, т.т. процес виконавчого провадження продовжився. 27.01.2023р. між ТОВ ФК ЦФР та ТОВ ФК ЄАПБ було укладено договір відступлення прав вимоги № 20230127. Також, 27.01.2023р. між ними був укладений договір застави на забезпечення виконання кредитного договору. № 967778122 від 26.06.2015р. Набуте заставодержателем внаслідок невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання, право звернення стягнення на предмет застави - майнові права, реалізується шляхом відступлення права майнової (грошової) вимоги заставодержателю, тобто таке відступлення права вимоги і є безпосередньо способом звернення стягнення на вказаний предмет забезпечення. А тому часткове припинення спірних зобов`язань за кредитним договором, договором застави та договором вкладу шляхом відступлення права вимоги узгоджується з нормами законодавства та з умовами укладених договорів. Згідно до п. 6.2.3. договору відступлення прав вимоги з моменту підписання сторонами договору право вимоги переходить до нового кредитора по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Згідно п.6.3. договору відступлення права вимоги з моменту переходу до Нового кредитора права вимоги, Новий Кредитор замінює Кредитора у кредитних договорах та договорах застави, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) Кредитора за цими кредитними договорами. Разом з правами вимоги до нового кредитора переходять всі інші, пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно п 1.2. договору відступлення прав за договорами застави здійснюється у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимог, включаючи всі права заставодержателя, що передбачені умовами договорів застави. У разі не виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Преамбулою договору відступлення п.2.7 визначено , що у разі знаходження справи в суді або на стадії виконавчого провадження судове рішення та відповідно виконавчий лист чи постанова про відкриття виконавчого провадження передаються новому Кредитору. Сторони виконавчого провадження або заінтересованої особи мають звернутися із заявою про заміну сторони правонаступником. В разі порушення цієї вимоги наступає відповідальність кредитора згідно до п. 9 договору про відступлення права вимоги. З 18.07.2018 по 12.09.23р. виконавчі дії не проводились, а транспортний засіб знаходився у володінні ТОВ ФК ЦФР: був вилучений на підставі постанови приватного виконавця про арешт майна, автомобіль виставлявся на електронні торги для продажу. На момент пред`явлення позову ТОВ ФК ЄАПБ вважало, що транспортний засіб знаходиться у власника не повідомило про початок процедури звернення стягнення на майно. Отже, як новий кредитор ТОВ ФК ЄАПБ мав стати стороною виконавчого провадження з 27.01.2023р. - правонаступником ТОВ ФК ЦФР у виконавчому провадженні , отримавши право заставодержателя на предмет застави. Позовні вимоги ТОВ ФК ЄАПБ, заявлені 18.09.23р. становлять той самий предмет, що знаходиться у виконавчому провадженні, а саме: отримання коштів за рахунок звернення стягнення на заставне майно І мають бути відхиленими, оскільки в разі завершення процедури звернення стягнення на майно , будуть відсутні підстави для стягнення боргу. Позовні вимоги кредитора ТОВ ФК ЄАПБ до ОСОБА_1 можуть бути розглянуті якщо з відповідних причин не буде закінчено виконавче провадження.

Щодо спливу строку позовної давності. Відповідно до висновку ВСУ № 6-509цс 17від 05.07.2017р. у разі пред`явлення банком вимоги про повне дострокове погашення кредиту-строк позовної давності починає спливати з дати порушення позичальником встановленого банком строку (05.05.2018р.) для дострокового повернення кредиту. Незалежно від подання на виконання виконавчого напису нотаріуса сплив строку позовної давності не переривається, оскільки ч.1ст.264 ЦКУ оскільки перебіг позовної давності перериваються вчиненням особою дії що свідчить про визнання свого боргу або обов`язку. Щодо призупинення строків позовної давності слід враховувати такі позиції Верховного Суду України: · оголошення карантину внаслідок поширення коронавірусу COVID-19 не зупиняє роботи судів, а правосуддя в Україні здійснюється і в період зазначеного карантину, з дотриманням необхідних запобіжних заходів (постанова КГС ВС від 03.02.2021 р. у справі № 910/18125/19); обставини, про які зазначав позивач у клопотанні про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності, не були перешкодою для його звернення з позовом в межах законодавчо встановленого строку, їх наявність не перешкоджала своєчасному пред`явленню позовної заяви.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року провадження по справі було відкрито.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 січня 2024 року вирішено питання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 травня 2024 року по справі витребувано додаткові докази.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 липня 2024 року по справі витребувано додаткові докази.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2024 року по справі витребувано додаткові докази.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2024 року по справі витребувано додаткові докази.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні позову, відповіді на відзив. В подальшому надано заяву про проведення розгляду справи без їх участі.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги позову не визнав надавши пояснення аналогічні відзиву та своїх письмових заперечень, просив суд відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з його необґрунтованістю та спливом строку позовної давності.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що 26.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» з заявою № 967778122 від 26.06.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» та заявою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». Своїм підписом в заяві № 967778122 від 26.06.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що підписана нею заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять між ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитодавцем, та нею, як позичальником, кредитний договір. Умови договору їй роз`яснені та зрозумілі. З договором ознайомилася до його укладення та з ним згодна.

Згідно заяви № 967778122 від 26.06.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» сума кредиту наданого відповідачу складає 135 600,00 грн, розмір щомісячних процентів 2,39 % від суми кредиту, а розмір річних процентів 14,99 % від суми боргу за договором, строк дії 48 місяців. В заяві визначений порядок повернення кредиту ( графік платежів) та передбачена щоденна пеня 0,3 % від загальної суми прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Також 26.06.2015 року між ТОВ "ФК"ЦФР" та ОСОБА_1 укладено договір застави, відповідно до умов якого заставою за цим договором забезпечується виконання усіх грошових зобов`язань за кредитним договором № 967778122 від 26.06.2015 року, а також зобов`язання відшкодувати збитки та сплати пені та штрафу, що виникають з порушення позичальником умов зазначеного кредитного договору.

27.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20230127, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками.

Згідно п.1.2. договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до реєстру боржників - Додатку №1 до договору відступлення права вимоги №20230127 від 27.01.2023 р. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в розмірі 247 796,86 грн, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 108 685,93 грн, заборгованості за річними відсотками в розмірі 28 513,06 грн, заборгованості за щомісячними відсотками в розмірі 68 165,67 грн, заборгованості за пенею 42 432,20 грн, що також підтверджується розрахунком заборгованості.

27.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав за договорами застави відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права як заставодержателя за договорами застави, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у Додатку №1 до цього договору Реєстрі договорів застави.

З реєстру договорів застави від 27.01.2023 року вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло прав заставодержателя щодо заставленого ОСОБА_1 майна, а саме автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN 2011р.в. ( а.с. 6-26).

З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 56495823 від 29.05.2018 року вбачається, що приватним виконавцем Попляк В.П. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 928 від 15.05.2018 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. зі звернення стягнення на майно автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN НОМЕР_3 ,2011р.в., кузов № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 та був на підставі договору застави переданий в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 967778122 від 26.06.2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». Період за який проводиться стягнення з 26.07.2016 року по 27.03.2018 року. За рахунок коштів отриманих від реалізації автомобіля пропонується задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у розмірі 252 296,86 грн.

29.05.2018 року постановою про розшук майна боржника у ВП № 56495823 приватним виконавцем Попляк В.П. було оголошено розшук автомобілю VOLKSWAGEN TIGUAN НОМЕР_3 , 2011 р.в., кузов № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1

30.05.2018 року постановою про арешт майна боржника у ВП № 56495823 приватним виконавцем Попляк В.П. було накладено арешт на автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN НОМЕР_3 , 2011 р.в., кузов № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1

13.07.2018 року постановою про опис та арешт майна ( коштів) боржника у ВП № 56495823 приватним виконавцем Попляк В.П. було описано та накладено арешт на автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN НОМЕР_3 , 2011 р.в., кузов № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1

13.07.2018 року постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні у ВП № 56495823 приватним виконавцем Попляк В.П. було призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання, а саме ТОВ « ЕКСПЕРТ-2012».

10.08.2018 року постановою про зупинення виконавчих дій у ВП № 56495823 приватним виконавцем Попляк В.П. було зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 928 від 15.05.2018 року.

З інформаційної довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження № 85252 від 28.05.2024 року вбачається, що ВП № 56495823 зупинено ( а.с. 117-152).

З інформації наданої АТ « Таскомбанк» за № 6269/47.7-БТ, яка надійшла до суду 24.12.2024 року вбачається, що 26.06.2015 на рахунок № НОМЕР_5 перераховано грошові кошти у сумі 130 000,00 грн із призначенням «Переказ до запитання на користь ОСОБА_1 , ПАСПОРТ НОМЕР_6 надання кредиту згідно кредитного договору № 967778122 від 26/06/2015 БЕЗ ПДВ», що надійшли від ТОВ « ФК « ЦФР» ( ), що також підтверджується платіжною інструкцією № І61536476 від 26.06.2015 року та платіжною інструкцією на видачу готівки № 80721590 від 26.06.2015 року.

ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_7 ) отримала вищезазначені грошові кошти у сумі 130 000,00 грн готівкою через касу Харківського відділення № 11 АТ « Таскомбанк» 26.06.2015. Кредитний договір № № 967778122 від 26.06.2015 на ім`я ОСОБА_1 у АТ « Таскомбанк» відсутній ( а.с. 179-181).

З відповіді приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Д.О. від 27.01.2025 року № 01-29/2239 вбачається, що відповідно до постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 10.08.2018 року, винесеної приватним виконавцем Попляком В.В., виконавче провадження №56495823 зупинено.

Згідно листа від ДП «СЕТАМ» Харківська філія від 19.06.2020 року щодо автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер № НОМЕР_2 , рік випуску-2011 повідомляємо наступне: останнє відоме місцезнаходження майна, згідно даного листа - перебуває на зберіганні Харківської філії ДП «СЕТАМ», що підтверджується відповідним листом Харківської філії ДП «СЕТАМ», з якого також вбачається, що торги зупинені 10.08.2018 року ( а.с 192-193).

Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором, законом, або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до вищезазначеного кредитного договору підписанням цього договору Позичальник надав згоду на заміну Кредитодавця на нового Кредитодавця, що передбачає перехід всіх прав (відступлення всіх прав вимоги) та перехід всіх обов`язків (переведення всіх боргів) Кредитодавця до іншої особи.

Дійсність укладеного договору відповідачкою та представником відповідача не оспорювалася, тобто він є чинним, а наявні у позивача зазначені вище документи, свідчать про те, що до позивача перейшли всі права вимоги замість первісного кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВТХ РІШЕНЬ» .

Що стосується заперечень представника відповідача, що за даним кредитним договором вже видано виконавчий напис, звернуто стягнення на заставне майно та відкрито виконавче провадження, суд зазначає наступне.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено статтею 610 ЦК України. Відповідно до положень статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо того, що стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, адже саме кредитор має право обрати, яким чином здійснювати стягнення заборгованості (постанова Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі №759/4036/18, постанова Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №640/18356/17, постанова Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №761/31346/13, постанова Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №2/1513/10).

Вирішуючи питання стосовно наявності підстав для судового захисту кредитора при відкритому виконавчому провадженні за виконавчим написом нотаріуса, який вчинено на підставі спірного договору кредиту, судом враховуються наступне.

Відповідно до позицій Верховного Суду прогресивний підхід полягає у висновку, що не вважається подвійним стягненням звернення стягнення на предмет забезпечення за наявності невиконаного рішення суду про стягнення основної суми заборгованості (навіть якщо був отриманий, але не звернений до виконання виконавчий лист). У постанові від 27 вересня 2018 року у справі №910/23408/17 Верховний Суд зазначив, що задля уникнення подвійного стягнення боржник, який погасив заборгованість за основним зобов`язанням (за яким видано виконавчий лист), має право звернутися до суду із заявою в порядку, передбаченому статтею 432 ЦПК України або статтею 328 ГПК України визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, Верховний Суд відійшов від доктрини «автоматичного подвійного стягнення» та поклав обов`язок захистити своє право на боржника.

Забезпечувальне зобов`язання має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення застави не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. (Постанова від 21 листопада 2018 року у справі № 212/10211/14-ц).

Одночасне стягнення за кредитним договором та за договором застави не зумовлює подвійного стягнення, наявність судового рішення про стягнення заборгованості не позбавляє кредитора права задовільнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет застави (вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 лютого 2016 року у справі №6-1080цс15).

За такого, при наявності рішення суду про задоволення позову, стягувач має право пред`явити виконавчий документ протягом трьох років та в заяві про відкриття виконавчого провадження вказати актуальну суму боргу на момент перед явлення виконавчого документу до виконання (якщо здійснювались часткові оплати боржником) а боржник в свою чергу має прав визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 2 статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Законодавством передбачений спосіб захисту у разі порушення прав боржника і надано всі можливості для захисту порушеного права.

Отже у разі якщо обов`язок боржника буде відсутній у зв`язку з його припиненням, за зверненням боржника, суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню і у такому випадку виключаються підстави для подвійного стягнення відповідних сум заборгованості.

Разом з тим відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином. Отже позивач у спірних правовідносинах вправі отримати належну йому суму коштів, а наявність судового рішення сама по собі не призводить до відновлення права, а лише спрямована на його захист, який має бути реалізований шляхом виконання такого рішення суду.

Отже, наявність рішення суду про стягнення заборгованості та одночасна наявність виконавчого напису, з урахуванням передбачених процесуальним кодексом наведених положень щодо виключення такого стягнення, сама по собі не порушить прав відповідача, оскільки не призводить до подвійного стягнення.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Позивач звернувся із позовом про стягнення заборгованості, право на звернення за захистом до суду є безумовним і кредитор може вимагати повернення кредиту, зокрема, шляхом пред`явлення позову до суду. У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з`ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що на даний час виконавчий напис не виконаний, а виконавче провадження зупинено.

Що стосується позиції представника відповідача про сплив строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.

Крім того, пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні».

В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації.

На даний час строк дії воєнного стану в України продовжено.

Отже, вказаними нормами права встановлено, що строки, визначені статтею 257 ЦК України продовжуються автоматично.

За таких обставин, посилання представника відповідача на пропуск позивачем позовної давності не відповідає вимогам закону.

Оцінюючи аргументи, викладені в позові, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань порушує права, свободи та інтереси позивача, тим самим задовольнивши позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 3 716,95 грн стягується з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 280-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 610, 611, 612, 623, 625, 1054, 1048-1050 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», на р/р № НОМЕР_8 в АТ «ТАС Комбанк», , заборгованість за договором кредиту № 967778122 від 26 червня 2015 року у розмірі 247 796,86 грн ( двісті сорок сім тисяч сімсот дев`яносто шість гривень 86 копійок) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 716,95 грн ( три тисячі сімсот шістнадцять гривень 95 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після складання повного судового рішення відповідно до ст.268 ЦПК України в цей же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Повний текст рішення складено 31.01.2025 року.

Суддя: С.В. Клімова