Справа № 671/1456/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Андрущенка О.Ю., за участі секретаря судового засідання Ковбасюк Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, а саме: просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 817660 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.08.2022 між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів, що підтверджується власноручно виданою розпискою позичальника.

Згідно договору позики позикодавець передав, а а позичальник прийняв на себе зобов`язання повернути грошову суму у розмірі 20000 доларів США.

Відповідно до договору позики сума позики мала бути повернута в строк до 17.10.2022 включно.

Станом на дату подачі позову до суду позичальник взяті на себе зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 18.09.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.11.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, згідно наданої на адресу суду представником позивача заяви позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, та врахувати надані ним попередньо пояснення. Згідно додаткових пояснень представника відповідача, в липні 2022 року відповідачем написана розписка, однак кошти він не отримав, така розписка написана на прохання ОСОБА_1 , з метою купівлі матеріалів для будівництва ангару. У жовтні 2024 року ОСОБА_2 повернув кошти, а ОСОБА_1 надав розписку в підтвердження відсутності майнових претензій. Як виявилось, ОСОБА_1 повернув не оригінал розписки, а якісну копію на якій рукописний текст витеснений невідомим предметом. На даний час готуються матеріали для звернення джо правоохоронних органів.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.08.2022 між позивачем та відповідачем укладено договір позики за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 20000 доларів США, які зобов`язався повернути до 17.10.2022.

Відтак грошове зобов`язання відповідача перед позивачем вбачається з розписки, яка підписана відповідачем, що відповідає вимогам простої письмової форми, якою оформлена укладена між сторонами угода згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Позивач в судовому засіданні надав для огляду оригінал розписки від 14.08.2022, копія якої додана до позовної заяви, про отримання відповідачем грошових коштів в сумі 20000 доларів США з обов`язком повернути до 17.10.2022.

Позивач просить стягнути з відповідача еквівалент суми позики в національній грошовй одиниці, який на день подання позову складає 817660 грн. (курс НБУ 40,883 грн. за 1 долар США). Станом на день розгляду справи офіційний курс НБУ складає 42,1661 грн. за 1 долар США. Однак, позивач позовні вимоги на збільшував, тому суд розглядає справу в межах суми вимог, які заявлені позивачем.

Відповідач жодні докази на спростування позовних вимог на надав. Письмові пояснення представника відповідача про начебто шахрайські дії позивача не підтверджені жоднми доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми позики в сумі 817660 грн..

Представником позивача в позовній заяві заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат, які складаються з сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, яка складатиме орієнтовно 20000 грн..

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи, що представником позивача до закінчення судових дебатів у справі не подано до суду доказів, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат немає.

Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8176 грн. 60 коп., що складає 1 відсоток від ціни позову.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 1046-1050 ЦК України, ст. ст.ст. 12, 49, 77, 78, 81, 141, 259, 263-268, 280-283 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17.08.2022 року в розмірі 817660 (вісімсот сімнадцять тисяч шістсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 8176 (вісім тисяч сто сімдесят шість) грн. 60 коп..

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , серія та номер паспорта громадянина України НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

представник позивача: адвокат Дудчик Олег Михайлович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 619, місце здійснення діяльності: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке Шосе, 2, оф. 505;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

представник відповідача: адвокат Флис Василь Володимирович, РНКОПП НОМЕР_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 000271.

Повний текст рішення виготовлено 28.01.2025.

Суддя