Провадження № 2/202/1024/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 234/12852/21

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 14.11.2012 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюб між ними розірвано 29.08.2017.

24.11.2011, тобто до укладення шлюбу, відповідачем була придбана двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,7 кв.м., в тому числі житловою площею 33,0 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2011.

За період спільного сумісного проживання подружжя, ними було проведено повну перебудову та переобладнання квартири за вказаною адресою, повністю зроблено капітальний ремонт, придбано побутову техніку, вартість якого складає загальну суму 113 122,93 грн, а одна друга частка складає 56 562 грн.

Крім того зазначила, що вона самостійно займалася ремонтом житла, внутрішнім облаштування, встановленням техніки та обладнання, а тому вартість вказаного житла істотно збільшилася у зв`язку з понесенням суттєвих витрат, повне капітальне переобладнання квартири, зміна проводки, каналізаційних труб та стоків, переобладнання балкону на новий пластиковий, встановлені вікна. Витрати пов`язані зі зміною квартири відповідно квитанцій на придбання товарів та матеріалів складають 64 017,50 грн.

Вона неодноразово намагалася порозумітися з відповідачем щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, але останні вважає, що все що придбано в квартирі, в тому числі дорогий ремонт, заміна комунікаційних труб та вузлів тощо, вкладення грошових коштів в переобладнання тільки його заслуга.

Просила визнати спільною сумісною власністю подружжя майно, а саме: витяжку вбудовану Cata TF-2003 60 GWN WHITE GLASS, вартістю 3179 грн; духову шафу електричний стандарт EKLEKTROLUX EZB53430AW, вартістю 7126 грн; телевізор Samsung UE245H4070AUXUA, вартістю 5399 грн; кухонний гарнітур, вартістю 40 000 грн, шафу «Кіотто», вартістю 7800 грн; ліжко «Кіотто», вартістю 3350 грн; ТП «Кіотто» 2, вартістю 2060 грн; комод «Кіотто», вартістю 3200 грн; матрац «Софія», вартістю 2600 грн; настільну лампу «EGLOU TROY 3 85981, вартістю 341 грн; бра Eglou TROY, вартістю 588 грн; світильник Northcliffe Леванто 418А17 HF ECO, вартістю 2396 грн; кондиціонер MIDEA MSV1-09HRDN1, вартістю 6998 грн; холодильник Whirpool ART 6503/A, вартістю 9833,60 грн; варильну панель газову Whirpool, вартістю 4399 грн; два комплекти постільної білизни, вартістю 1711 грн і 3073 грн, загальною вартістю 4784 грн; крісло новий стиль Donn LE-F, вартістю 1704 грн; наматрацник Come-for Akva Стоп, вартістю 655 грн; дриль Фіолент МС4-10 РЄ, вартістю 369 грн; вимикачі та розетки на загальну суму 474,33 грн; кран-змішувач для кухні FABIANO, вартістю 2984 грн; кухонну мийку AQUA SANITA, вартістю 2833 грн, всього майна на загальну суму 113 122,93 грн. Залишити вказане майно за відповідачем, стягнувши з нього на її користь частку вартості вказаного майна, а саме 56 562 грн.

Визнати спільним сумісним майном подружжя двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,7 кв.м., в тому числі житловою площею 33,0 кв.м. Залишити за відповідачем право власності на вказану квартиру, вартістю 657 475 грн, стягнувши з відповідача на її користь частку вартості квартири у розмірі 328 737 грн.

Стягнути з відповідача на її користь частку вартості проведених робіт по покращенню житлового приміщення у розмірі 32 008,75 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 4713 грн, вартість експертної оцінки майна у розмірі 1000 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 24.09.2021 накладено арешт на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 .

У зв`язку з зупинення роботи Краматорського міського суду Донецької області, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року справу прийнято до загального позовного провадженні.

Ухвалою від 03.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Відповідачем ОСОБА_2 наданий відзив, згідно з яким відповідач позовні вимоги не визнає посилаючись на наступне.

Так, 24.11.2011 він придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна вартість якої складає 56 230 грн, що підтверджується договором купівлі-продажу. Квартира знаходилась в задовільному стані з ремонтом, придатна для проживання. Він поміняв в квартирі всі вікна на металопластикові. 14.11.2012 він зареєстрував шлюб з позивачкою, стали жити разом у його квартирі. Під час сумісного проживання вони частково в кухні, спальні та на балконі провели ремонтні роботи, що було потрібно для більш комфортного проживання. Ремонту вітальня не потребувала, замінили вікна на балконі, труби каналізації. За його підрахунками вартість матеріалів та ремонтних робіт складала 16 270 грн. Після майже п`яти років життя вони припинили спільне проживання.

08.08.2017 він заказав оцінку ринкової вартості належної йому квартири, яка згідно з висновком склала 72 500 грн. Різниця між останньою та попередньою вартістю квартири склала 16 270 грн (72 500 грн 56 230 грн = 16 270 грн), частина складає 8 135 грн.

Заявлена позивачкою вартість квартири, оцінена ФОП ОСОБА_3 30.08.2021 в сумі 657 475 грн не може бути прийнята судом як доказ в силу великої кількості порушень при складанні звіту про оцінку, а також звіт складений через 4 роки після припинення відносин між сторонами по справі. Додані до позовної заяви товарні чеки, накладні та малюнки не можуть бути прийняті як докази оскільки не мають відношення до справи.

29.08.2017 шлюб між ними було розірвано, в шлюбі дітей не було.

Щодо майна, яке було придбане у шлюбі, то вважає потрібним скоректувати його вартість на цей час, частина майна вийшла з ладу, інша частина з часом зношена, частину майна позивачка забрала з собою.

Так на його думку, вартість майна складає: витяжка вбудована вийшла з ладу і не працює; духова шафа має вартість не більше 3 500 грн; телевізор Самсунг 2 700 грн; кухонні меблі 20 000,00 грн; шафа «Кіотто» 5 000,00 грн; ліжко «Кіотто» 1 800,00 грн; ТП «Кіотто» 1 000,00 грн; комод «Кіотто» 2 000,00 грн; матрац «Софія» 1 000,00 грн; настільна лампа 300,00 грн; бра вийшла з ладу, утилізована; світильник Леванто 1 300,00 грн; кондиціонер 4 000,00 грн; холодильник 4 000,00 грн; варильна панель газова 2 000,00 грн; два комплекти постільної білизни зношені, утилізовані; крісло новий стиль знаходиться у позивачки; наматрацник зношений, утилізований; дриль Фіолент 300 грн; вимикачі та розетки входять у вартість ремонту; кран-змішувач 100 грн; кухонна мийка 1000 грн. Вартість майна складала 50 900 грн, частина складає 25 450 грн.

Щодо вимог позивачки про визнання спільним сумісним майном та поділ придбаної ним до шлюбу, належної йому квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вважає вказані вимоги такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства. При розірвання шлюбу 29.08.2017 позивачка запропонувала йому провести розподіл майна, однак він не погодився, оскільки вважає, що більшість майна придбана за його кошти. Позивачка самовільно стала вивозити майно, коштовності, тому, щоб позбавити її можливості самовільно розпорядитися майном, він змінив замок вхідної двері в квартиру та запропонував їй для вирішення спору звернутися до суду. Пройшло майже чотири роки, позов вона пред`явила лише 14.09.2021, а тому вважає, що нею пропущений строк передбачений для звернення до суду з вимогою про поділ майна.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом трирічного строку позовної давності, зняти арешт належної йому квартири, накладений ухвалою суду від 24.09.2021.

Позивачкою ОСОБА_1 надана відповідь на відзив, у якій вона зазначила, що вважає доводи відзиву необґрунтованими та таким, що не спростовують доводів позовної заяви, посилаючись на наступне.

В купівлі квартири вона теж приймала участь, вартість якої була приблизно 12 000 доларів США. Квартира була в поганому стані та повністю прокурена, стояли старі скляні вікна, до яких було страшно доторкнутися, десь відійшли шпалери, в спальні світла не було, тобто жити можна було, але без комфорту. На той час у відповідача не вистачало повної суми і він зайняв у її батьків 3000 доларів США, після чого угода по купівлі квартири відбулась. Приблизно через рік вони уклали шлюб. Переїжджаючи в кватиру вона вирішила ставити металопластикові вікна. Вони звернулись до фірми, заказали вікна на кухню, в спальню та балконний блок та вона одразу все оплатила за свої гроші в розмірі 5000 грн. Для неї не принципово було на чиє прізвище буде договір. Відповідач віддав її батькам тільки третину займаної суми на купівлю квартири, вона теж приймала участь у поверненні боргу батькам. Оригінали чеків на придбання планшету та іншого у неї в наявності. Коли вона йшла з квартири, ремонту на кухні було 2 місяці і все було нове та робоче. Крім того, вона з відповідачем домовилась, що він їй повинен 7000 доларів США, при цьому вона забрала свій комп`ютер, мультиварку, крісло, ніяких цінностей не виносила. Ключі від квартири вона сама віддала добровільно. Вартість квартири, яка зазначена в оцінці 72 500 грн не відповідає дійсної вартості квартири, як ринкової, так і на вторинному ринку незалежно, коли була проведена оцінка. Вважає, що строк позовної давності вона не порушувала, оскільки вони намагались добровільно вирішити спір з розділу майна подружжя.

Повідомлені належним чином сторони у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2012 м. Краматорську, Донецької області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що ВДРАЦС Краматорського МУЮ у Донецькій області складено відповідний актовий запис №738 та видане свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 .

Прізвище нареченої після укладання шлюбу « ОСОБА_5 ».

Від шлюбу подружжя ОСОБА_5 дітей не мають.

29.08.2017 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що ВДРАЦС Краматорського МУЮ у Донецькій області складено відповідний актовий запис №107 та видане свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_2 .

Під час подружнього життя сторони мешкали та були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_3 , яка в період з 24.11.2011 по 10.08.2017 на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2011, ВРО №540632, посвідченого державним нотаріусом Першої Краматорської ДНК за реєстровим №2-9623 належала ОСОБА_2 .

10.08.2017 ОСОБА_2 подарував вказану квартиру ОСОБА_6 (договір дарування від 10.08.2017, посвідчений державним нотаріусом Першої Краматорської ДНК, серія та номер 1-2898).

27.05.2021 ОСОБА_6 подарувала квартиру АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 (договір дарування від 27.05.2021, серія та номер 1905, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області).

Обставини щодо належності квартири АДРЕСА_3 на праві власності в різні періоди встановлені судом з інформаційної довідки 410246669 від 29.01.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 була придбана відповідачем ОСОБА_2 за рік до реєстрації шлюбу з позивачем ОСОБА_1 .

Однією з позовних вимог ОСОБА_1 є визнання спільним сумісним майном подружжя вказаної квартири, яку позивач обґрунтовує тим, що вона самостійно займалася ремонтом житла, внутрішнім облаштування, встановленням техніки та обладнання, а тому вартість вказаного житла істотно збільшилася у зв`язку з понесенням суттєвих витрат, повне капітальне переобладнання квартири, зміна проводки, каналізаційних труб та стоків, переобладнання балкону на новий пластиковий, встановлені вікна.

Оцінюючи вказані вимоги позивача та надані на їх підтвердження докази суд виходить з наступного.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (частина перша статті 57 СК України).

Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина перша статті 62 СК України).

Збільшення вартості має бути таким, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя або іншого з подружжя, який не є власником.

За загальним правилом треба враховувати капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості. Поточний ремонт житла, зміна його призначення без капітального переобладнання не надаватиме підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, бо значних перетворень він не зазнав, і ці перетворення не можна вважати такими, які істотно збільшили вартість майна. У такому випадку, якщо суд встановить наявність затрат з боку іншого з подружжя, який не є власником, але не визнає ці затрати істотними, то цей із подружжя може вимагати грошової компенсації його затрат, якщо вони зроблені під час шлюбу.

Другий чинник істотності збільшення вартості майна має бути пов`язаним зі спільними затратами коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання цього майна спільним. Істотне збільшення вартості майна обов`язково та безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого з подружжя, який не є власником. Тобто вирішальне значення має не саме по собі збільшення вартості майна під час шлюбу, а природа, шляхи та способи, зміст процесу цього збільшення.

Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не стосуються обсягу грошових чи трудових затрат подружжя або іншого з подружжя, який не є власником, не треба враховувати через те, що за статтею 62 СК України ці чинники не є підставами визнання спільним особистого майна одного з подружжя.

В іншому випадку, у разі збільшення вартості майна внаслідок загального подорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних або інших об`єктивних процесів, не пов`язаних із внесками подружжя чи одного з них, визнання спільною сумісною власністю особистого майна одного з подружжя буде непропорційним втручанням у право власності того з подружжя, який набув це право до шлюбу.

На підтвердження своїх позовних вимог про визнання квартири, яка належала відповідачу ОСОБА_2 до шлюбу, спільною сумісною власністю у зв`язку з істотним збільшенням її вартості, позивач надала суду копію видаткової накладної від 19.01.2016 на загальну суму 932,78 грн. без зазначення одержувача на придбання різних дрібних будівельних матеріалів, замовлення покупця Камураджи Краматорськ №434306 від 09.08.2012 ТОВ «Нові вікна» на металопластикові вікна та двері, квитанцію №87 від 09.08.2012 на суму 3 725,00, де платником зазначена ОСОБА_7 , яка сплатила за товар ТОВ «Нові вікна» за металопластикові вироби, копії товарних чеків «Клондайк» від 09.01.2013, 16.01.2013 на ламінат на загальну суму 2 820,40 грн, копії товарних чеків на дрібні товари для ремонти від магазину «Алком» від січня та лютого 2013 на загальну суму 1 454,90 грн, копії товарних чеків на дрібні товари для ремонту від магазину «Господар» від січня 2013 року на загальну суму 1 130,35 грн, товарний чек-доставка ФОП ОСОБА_8 на загальну суму 1 917,75 грн (профіля, дюбеля, піна-клей, тощо), товарний чек від 13.02.2013 магазину «Папірус» на суму 393,90 грн (шпалери, клей), рахунок-фактуру №294 від 09.01.2013 на суму 650,00 грн (вимикач, розетки, рамки), копію замовлення на вікна від 29.05.2014 на суму 7 345,00 грн, яке не підтверджено оплатою, а також товарні чеки з різних магазинів на придбання різних будівельних матеріалів на суму 13 067,07 грн.

Проаналізувавши надані позивачем чеки, накладні та замовлення суд зазначає, що найменування зазначених у них товарів свідчить про купівлю товарів для поточного, а не капітального ремонту, і у жодному з них не зазначено хто є покупцем, адреса доставки, а відтак суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду достатніх доказів, які б давали суду підстави стверджувати, що у квартирі АДРЕСА_3 , яка належала відповідачу до шлюбу з позивачем, під час шлюбу сторін був проведений капітальний ремонт, внаслідок якого квартира, як первинний об`єкт нерухомості, істотно збільшилась у свої вартості внаслідок проведеного ремонту, розчинилася, нівелювалася, втрачена чи стала настільки несуттєвою, малозначною у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя або іншого з подружжя, який не є власником.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,7 кв.м., в тому числі житловою площею 33,0 кв.м., залишення за відповідачем права власності на вказану квартиру, вартістю 657 475 грн, та стягнення з відповідача на користь позивача частку вартості квартири у розмірі 328 737 грн. через їх недоведеність.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача частки вартості проведених робіт по покращенню житлового приміщення у розмірі 32 008,75 грн суд зазначає, що вони також задоволенню не підлягають, оскільки як вже було зазначено судом, з наданих позивачем чеків, накладних та замовлень неможливо встановити хто є покупцем товару, адресу його доставки. Крім того, під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження належнимим доказами доводи позивача про те, що вона одноособово за власні кошти робила ремонт у квартирі, яка є особистою власністю відповідача.

Щодо позовних вимог про поділ речей побутового призначення суд зазначає наступне.

З наданих суду чеків судом встановлено, що за період шлюбу подружжя ОСОБА_5 придбали:

?витяжку вбудовану Cata TF-2003 60 GWN WHITE GLASS, вартістю 3179 грн;

?духову шафу електричний стандарт EKLEKTROLUX EZB53430AW, вартістю 7126 грн;

?телевізор Samsung UE245H4070AUXUA, вартістю 5399 грн;

?настільну лампу «EGLOU TROY 3 85981, вартістю 341 грн;

?бра Eglou TROY, вартістю 588 грн;

?світильник Northcliffe Леванто 418А17 HF ECO, вартістю 2396 грн;

?кондиціонер MIDEA MSV1-09HRDN1, вартістю 6998 грн;

?холодильник Whirpool ART 6503/A, вартістю 9833,60 грн;

?варильну панель газову Whirpool, вартістю 4399 грн;

?вимикачі та розетки на загальну суму 474,33 грн;

?кран-змішувач для кухні FABIANO, вартістю 2984 грн;

?кухонну мийку AQUA SANITA, вартістю 2833 грн,

а усього майна на загальну суму 46 550,93 грн.

Щодо іншого зазначеного у позові майна побутового вжитку, яке на думку позивача підлягає поділу суд зазначає, що суду не надано будь-яких платіжних документів на підтвердження купівлі кухонного гарнітуру, вартістю 40 000 грн, двох комплектів постільної білизни, вартістю 1711 грн і 3073 грн, загальною вартістю 4784 грн; крісла новий стиль Donn LE-F, вартістю 1704 грн; наматрацника Come-for Akva Стоп, вартістю 655 грн та дрилі Фіолент МС4-10 РЄ, вартістю 369 грн, а надані суду комерційна пропозиція на кухонний гарнітур та замовлення у інтернет-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », без підтвердження їх оплати є неналежним доказом купівлі майна, а відтак суд відхиляє їх як доказ, і приходить до висновку про недоведеність факту їх купівлі подружжям ОСОБА_5 під час шлюбу.

Щодо шафи «Кіотто», вартістю 7800 грн; ліжка «Кіотто», вартістю 3350 грн; ТП «Кіотто» 2, вартістю 2060 грн; комода «Кіотто», вартістю 3200 грн; матраца «Софія», вартістю 2600 грн, суд зазначає, що відповідно до товарного чеку від 29.10.2012 встановити ким вони придбані неможливо і крім того вони придбані до шлюбу ОСОБА_5 , а тому не є спільним майно подружжя у розумінні ст.60 СК України.

Приписами ст.60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. (ст.69 СК України)

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.ст. 369, 372 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної її вартості на час розгляду справи.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку наданим позивачем товарним чекам на побутові речі та техніку суд вважає, що вони є належними доказами вартості спільного майна подружжя і відповідачем вказана вартість належними доказами не спростована.

Таким чином судом встановлено, що до майна, яке є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_5 , відноситься:

?витяжка вбудована Cata TF-2003 60 GWN WHITE GLASS, вартістю 3179 грн;

?духова шафа електричний стандарт EKLEKTROLUX EZB53430AW, вартістю 7126 грн;

?телевізор Samsung UE245H4070AUXUA, вартістю 5399 грн;

?настільна лампа «EGLOU TROY 3 85981, вартістю 341 грн;

?бра Eglou TROY, вартістю 588 грн;

?світильник Northcliffe Леванто 418А17 HF ECO, вартістю 2396 грн;

?кондиціонер MIDEA MSV1-09HRDN1, вартістю 6998 грн;

?холодильник Whirpool ART 6503/A, вартістю 9833,60 грн;

?варильна панель газову Whirpool, вартістю 4399 грн;

?вимикачі та розетки на загальну суму 474,33 грн;

?кран-змішувач для кухні FABIANO, вартістю 2984 грн;

?кухонну мийку AQUA SANITA, вартістю 2833 грн,

а усього майно на загальну суму 46 550,93 грн.

Судом встановлено, що усе встановлене судом спільне майно подружжя фактично знаходиться у квартирі та користуванні відповідача, що не заперечують і сторони по справі.

Вирішуючи питання про поділ речей побутового вжитку та техніки на загальну суму 46 550,93 грн суд виходить із цільового призначення даних речей, які є неподільними, позиції позивача, та вважає доцільними поділити вказані речі та техніку наступним чином: виділити ОСОБА_2 витяжку вбудовану Cata TF-2003 60 GWN WHITE GLASS, вартістю 3179 грн; духову шафу електричний стандарт EKLEKTROLUX EZB53430AW, вартістю 7126 грн; телевізор Samsung UE245H4070AUXUA, вартістю 5399 грн; настільну лампу «EGLOU TROY 3 85981, вартістю 341 грн; бра Eglou TROY, вартістю 588 грн; світильник Northcliffe Леванто 418А17 HF ECO, вартістю 2396 грн; кондиціонер MIDEA MSV1-09HRDN1, вартістю 6998 грн; холодильник Whirpool ART 6503/A, вартістю 9833,60 грн; варильну панель газову Whirpool, вартістю 4399 грн; вимикачі та розетки на загальну суму 474,33 грн; кран-змішувач для кухні FABIANO, вартістю 2984 грн; кухонну мийку AQUA SANITA, вартістю 2833 грн.

При цьому суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Положення частини п`ятої статті 71 СК України не вимагають обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. (правова позиція викладена у Постанові КЦС ВС від 14.11.2024 у справі № 727/1140/21).

У даній справі саме позивач заявила про стягнення на її користь частки спільного майна подружжя.

За викладених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення на її користь вартості частки спального майна подружжя підлягають частковому задоволенню.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.

У частині другій статті 72 СК України та пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Отже, початком перебігу позовної давності встановлено день, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 29.08.2017, і при цьому суду не надано доказів, що про порушення свого права позивач дізналася після розірвання шлюбу, а відтак саме цей день є початком перебігу позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відтак, за загальним правилом строк позовної давності повинен був сплинути 29.08.2020, але Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

В даній справі позов пред`явлено 21.09.2021, а отже, враховуючи, що станом на 21.09.2021 карантинні обмеження продовжували діяти, то строк позовної давності продовжився та не був пропущений позивачем.

Відтак, судом не встановлено підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 515,91 грн.

Витрати на проведення експертної оцінки стягненню з відповідача не підлягають, оскільки у позовних вимогах про визнання квартири спільною сумісною власністю судом відмовлено і наданий позивачем висновок експерта жодного значення для вирішення даної справи по суті не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ):

?витяжку вбудовану Cata TF-2003 60 GWN WHITE GLASS, вартістю 3 179,00 грн;

?духову шафу електричний стандарт EKLEKTROLUX EZB53430AW, вартістю 7 126,00 грн;

?телевізор Samsung UE245H4070AUXUA, вартістю 5 399,00 грн;

?настільну лампу «EGLOU TROY 3 85981, вартістю 341,00 грн;

?бра Eglou TROY, вартістю 588,00 грн;

?світильник Northcliffe Леванто 418А17 HF ECO, вартістю 2 396,00 грн;

?кондиціонер MIDEA MSV1-09HRDN1, вартістю 6 998,00 грн;

?холодильник Whirpool ART 6503/A, вартістю 9 833,60 грн;

?варильну панель газову Whirpool, вартістю 4 399,00 грн;

?вимикачі та розетки на загальну суму 474,33 грн;

?кран-змішувач для кухні FABIANO, вартістю 2 984,00 грн;

?кухонну мийку AQUA SANITA, вартістю 2 833,00 грн,

а усього майна на загальну суму 46 550,93 грн. (сорок шість тисяч п`ятсот п`ятдесят грн. 93 коп.)

Виділити у власність ОСОБА_2 витяжку вбудовану Cata TF-2003 60 GWN WHITE GLASS, вартістю 3 179,00 грн; духову шафу електричний стандарт EKLEKTROLUX EZB53430AW, вартістю 7 126,00 грн; телевізор Samsung UE245H4070AUXUA, вартістю 5 399,00 грн; настільну лампу «EGLOU TROY 3 85981, вартістю 341,00 грн; бра Eglou TROY, вартістю 588,00 грн; світильник Northcliffe Леванто 418А17 HF ECO, вартістю 2 396,00 грн; кондиціонер MIDEA MSV1-09HRDN1, вартістю 6 998,00 грн; холодильник Whirpool ART 6503/A, вартістю 9 833,60 грн; варильну панель газову Whirpool, вартістю 4 399,00 грн; вимикачі та розетки на загальну суму 474,33 грн; кран-змішувач для кухні FABIANO, вартістю 2 984,00 грн; кухонну мийку AQUA SANITA, вартістю 2 833,00 грн, а усього майна на загальну суму 46 550,93 грн. (сорок шість тисяч п`ятсот п`ятдесят грн. 93 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23 275,45 грн. (двадцять три тисячі двісті сімдесят п`ять грн. 45 коп.), які є грошовою компенсацією частки вартості спільного майна подружжя, а саме: витяжки вбудованої Cata TF-2003 60 GWN WHITE GLASS, вартістю 3 179,00 грн; духової шафи електричний стандарт EKLEKTROLUX EZB53430AW, вартістю 7 126,00 грн; телевізору Samsung UE245H4070AUXUA, вартістю 5 399,00 грн; настільної лампи «EGLOU TROY 3 85981, вартістю 341,00 грн; бра Eglou TROY, вартістю 588,00 грн; світильника Northcliffe Леванто 418А17 HF ECO, вартістю 2 396,00 грн; кондиціонера MIDEA MSV1-09HRDN1, вартістю 6 998,00 грн; холодильника Whirpool ART 6503/A, вартістю 9 833,60 грн; варильної панелі газової Whirpool, вартістю 4 399,00 грн; вимикачів та розетків на загальну суму 474,33 грн; кран-змішувачу для кухні FABIANO, вартістю 2 984,00 грн; кухонної мийку AQUA SANITA, вартістю 2 833,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 515,91 грн. (п`ятсот п`ятнадцять грн 91 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою рішення, у відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склав 29.01.2025.

Суддя А. О. Михальченко