Провадження № 2/638/1655/25
24 січня 2025 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Агапова Р.О.,
при секретарі судових засідань Суслової К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи,-
Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи.
Позов обґрунтовує тим, що є власником трикімнатної квартири загальною площею 60.7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У період 14 15 серпня 2023 року відбулося залиття квартири за адресою АДРЕСА_1 . Власником квартири за адресою АДРЕСА_2 є відповідач - ОСОБА_2 .
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 25 450 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, також витрати за проведення будівельно-технічного дослідження у розмірі 5792 грн. 88 коп., судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп., витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 5120 грн.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін.
Позивач до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Крім того, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзиву та заперечень на позовну заяву не надавав.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи
Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, з`ясувавши думку сторін, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в справі в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.05.1998, квартира АДРЕСА_3 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 705 від 29.12.2020, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 (однієї другої) частки у праві власності на КВАРТИРУ АДРЕСА_3 .
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 ., загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 3/4 та 1/4 квартири АДРЕСА_4 ., загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м.
Відповідно до Акту про залиття, аварію, що трапилась в системі центрального опалення, гарячого водопостачання(або холодного водопостачання), складеного працівниками ЖЕО № 7, 18 серпня 2023 року, в будинку АДРЕСА_1 , трапилось залиття. При огляді кв. АДРЕСА_5 видно сліди потоків по стелі, відшарування стельових шпалер в коридорі, пошкодження паркету в коридорі. При огляді встановлено, що залиття відбулось з верхньої квартири АДРЕСА_6 . Залиття носить недбалий характер, оскільки під час огляду кв. АДРЕСА_5 течій не було. Залиття сталося приблизно 14-15 серпня 2023 року.
Позивачем направлялася претензія про відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття квартири відповідачу, що підтверджується поштовим відправленням від 16.11.2023.
Відтак, судом встановлено зазначений факт на підставі всіх зібраних доказів в їх сукупності. Будь-яких доказів іншого походження води чи інших причин залиття відповідачем не надано.
За змістом положень частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Згідно до статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, як би її право не було порушене (упущена вигода).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Тобто, наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.
Заперечень щодо вказаного акту відповідачем не надано.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття квартири АДРЕСА_3 , сталося з вини власника квартири АДРЕСА_4 , тобто відповідача у справі.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків.
Як передбачено у статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, що передбачено статтею 131-2 Конституції України.
Судом встановлено, що 20.09.2024 між позивачем та адвокатом Поліщуком О.Л. укладений Договір про надання правової допомоги.
Відповідно до акту приймання наданих послуг від 27.11.2024 вартість витрат на надання юридичних послуг за позовом до відповідача складає 5120,00 гривень.
З платіжної інструкції від 27.11.2024 вбачається про сплату позивачем коштів в сумі 5120,00 грн. за надання юридичних послуг.
З огляду на викладене та враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо суми та обґрунтованості розміру правничої допомоги, суд не вбачає підстав для її зменшення.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає можливим стягнути з позивача на користь відповідача 5120,00 грн. на відшкодування витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1,2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати:
судовий збір в сумі 968,96 грн., та витрати на проведену експертизу у розмірі 5792,88 грн.
Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. ст. 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи - задовільнити.
Стягнути ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , 25 450 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
Стягнути ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , витрати за проведення будівельно-технічного дослідження у розмірі 5792 грн. 88 коп., витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 5120 грн., а також судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р.О. Агапов