Провадження № 2/643/792/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2025

24 січня 2025 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Сугачова О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання матері,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього аліменти у розмірі частини щомісячно на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довічно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_2 , 1971 року народження, є сином позивачки, разом з якою зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Шлюб з ОСОБА_3 розірваний 14.03.1996. Також позивачка має доньку ОСОБА_4 , 1975 року народження, яка також зареєстрована за вище вказаною адресою. Спорідненість з донькою довести не може через відсутність свідоцтва про народження. 4-й відділ РАЦС СМУМЮ на запит повідомив, що в актовому запису є розбіжності у написанні прізвища доньки, які позивач самостійно усунути не має можливості. Ще до 2022 року, до початку бойових дій в Україні, донька виїхала за кордон та позивачу відомо, що донька перебуває у Німеччині і наміру повертатися не має, з позивачкою ніяких відносин не підтримує, не спілкується, адреси її перебування не відомо. Отже, через такі об`єктивні причини позивачка вимушена пред`явити претензії лише до сина, який також з нею не спілкується, ніяких відносин не підтримує, матеріальної допомоги не надає. У зв`язку із похилим віком, матеріальним станом та тяжким захворюванням, позивачка потребує грошової допомоги у вигляді аліментів, у зв`язку з чим звертається з позовом до суду. Позивачка також зазначає, що неї виповнилася 73 роки, отримує пенсію у розмірі 3331,50грн., що є недостанім для виживання, інших джерел доходів не має. 15.12.2021 перенесла операцію, є онкохворою людиною, яка потребує постійного нагляду у фахівців та коштовного лікування. Відповідач здорова, працездатна людина, отримує дохід, неповнолітніх дітей не має. Будучи зареєстрованим за адресою позивачки, не приймає участі в оплаті комунальних платежів, через що утворився великий борг, який позивачка сплачує самостійно. Отже, враховуючи те, що позивачка є пенсіонеркою, пенсії якої недостатньо для нормальної життєдіяльності, є немічною, самотньою та хворою людиною, вважає за необхідне просити суд про стягнення з відповідача аліменти на свою користь в розмірі частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісяця і довічно.

Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України.

Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено.

Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України)

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків.

До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Так, встановлено що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірваний 14.03.1996.

Позивачка разом із відповідачем, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адреосю: АДРЕСА_1 .

Такі обставини підтверджено копіями повторного свідоцтва про народження, свідоцтва про розірвання шлюбу, довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.

Далі, потреба матеріальної допомоги (нужденність) полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку з відсутністю пенсій (допомоги) чи їх низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у них інших джерел існування.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог суду в якості доказів надано: акт, складений заявницею 12.09.2024 про ненадання дітьми матеріальної допомоги, довідку про доходи пенсіонера ОСОБА_1 , інформацію Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові, копії виписки з медичної картки стаціонарного хворого, паспорту громадянина України (а.с.7-12).

Так, із акту складеного 12.09.2024 заявницею ОСОБА_1 , за підтвердженням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вбачається, що син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають, матеріальної допомоги не надають.

Із довідки про доходи № 2044 0456 7600 5017, виданої пенсіонеру ОСОБА_1 від 05.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Московському районі м. Харкова і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 складає 36419,30грн., розмір пенсії щомісячно становить 2986,80грн.

Із копії виписки №78120 стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 28.12.2021 вбачається встановлений діагноз онкологічного захворювання.

Із інформації Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові вбачається, що через розбіжності актовому запису про народження дати народження матері дитини, видача повторного свідоцтва про народження ОСОБА_10 неможливо до внесення відповідних змін.

Аналізуючи надані вищеперелічені докази, суд не вважає їх належними та достатніми, такими, що підтверджують заявлені вимоги та які у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, наданий суду акт про особисте встановлення не надання матеріальної допомоги дітьми позивачки, є неналежно оформленим та не підтверджений іншими доказами.

Посилання позивачки про наявність повнолітньої доньки та відсутність доказів споріднення, а тому ОСОБА_1 змушена пред`являти претензії лише до сина, є, на думку суду, неспроможними.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ст.13 ЦПК України).

Між тим, позивачкою ніяких заяв, клопотань про витребування необхідних документів, допиту свідків тощо, не заявлено.

Далі, особа потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, - така норма закріплена в ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України.

Отже, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом.

01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для непрацездатних осіб (далі - прожитковий мінімум) у розмірі 2361грн.

Таким чином, оскільки факт непрацездатності не є безумовною підставою для виникнення у відповідача обов`язку надання матеріальної допомоги, позивач повинен довести необхідність отримання такої допомоги, чого позивачка не зазначила в позовній заяві. Не містять таких доказів і матеріали справи.

Як неодноразово у своїх ухвалах вказував Верховний Суд, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо (постанови від 28.11.2018 р. у справі № 676/5118/16-ц, від 10.10.2018 р. у справі № 301/160/17).

Відповідно до ст. 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суди беруть до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

ОСОБА_1 , як зазначено текстом вище, прямо посилається у позові про доньку ОСОБА_4 , яка також ніякої участі у житті матері не приймає, матеріально не допомагає.

При таких обставинах, наданих доказах неможливо дійти висновку про матеріальний стан сторін, що всіх видів доходу, яких отримує позивачка, не достатньо для проживання та покриття всіх її витрат, можливість одержання утримання від інших дітей тощо.

Далі, наявність у позивачки тяжкого захворювання є умовою для виникнення обов`язку її повнолітніх дітей утримувати непрацездатну матір, потребуючу матеріальній допомозі, але в розумінні ст.203 СК України, положеннями якої визначено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Отже, такі вимоги з посиланням на тяжку хворобу мають заявлятися як участь у додаткових витратах на батьків.

Крім того, суд зауважує, що наявність медичної документації з зазначенням певного діагнозу, без надання доказів на рекомендації лікарів, придбання ліків, медичних препаратів, витрачених коштів на лікування, обстеження тощо, є недостатніми доказами у своєї сукупності.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2016 роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначені розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (ст.206 СК України).

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Виходячи із вищезазначених положень закону, вбачається, що суд може задовольнити вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатних батьків лише у виняткових обставинах, таких як тяжка хвороба, інвалідність або немічність позивача. Виняткові обставини обумовлюються фізичним станом матері або батька.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи із вищезазначених положень закону, при відсутності належних та достатніх доказів, суд дійшов висновку про те, що вимоги позову є не доведеними, а тому у суду відсутні підстави для їх задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання матері.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Сугачова