СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/329/25
ун. № 759/4230/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Ганнисика А.А.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та клопотання представника відповідачів ОСОБА_2 про часткове скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 3246/2023/3912471 від 01.07.2023 транспортного засобу AUDI ТТ, 2019 року випуску укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - недійсним.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2024 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області (21009, м. Вінниця, вул. Винниченка, 29) .

Постановою Київського апеляційного суду від 01.05.2024р. ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2024р. - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвалою суду від 20.05.2024р. прийнято вказаний позов до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Разом з позовом було подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль Audi ТТ, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, об`єм двигуна 1984 см3, д/н НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_6 шляхом заборони відчуження , перереєстрації, зняття з обліку та передачі права власності в будь-який спосіб на транспортний засіб будь-яким особам із забороною користування автомобілем, а також вчинення будь-яких дій із автомобілем власником або іншою особою.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.05.2024 заяву задоволено та накладено арешт на автомобіль Audi ТТ, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, об`єм двигуна 1984 см3, д/н НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження , перереєстрації, зняття з обліку та передачі права власності в будь-який спосіб на транспортний засіб будь-яким особам із забороною користування автомобілем, а також вчинення будь-яких дій із автомобілем власником або іншою особою.

У судовому засіданні 22 січня 2025 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову у виді вилучення у ОСОБА_5 та передачі на відповідальне зберігання суб`єкту господарювання , що здійснює діяльність зі зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках транспортного засобу Audi ТТ, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, об`єм двигуна 1984 см3, д/н НОМЕР_2 .

В обгрунтування заяви посилався на те, що автомобіль, який є предметом спору, належить відповідачу ОСОБА_6 , а невжиття заходів забезпечення позову, шляхом вилучення у ОСОБА_5 та передачі на відповідальне зберігання суб`єкту господарювання , що здійснює діяльність зі зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках транспортного засобу може вплинути на ефективність захисту та може унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення заяви.

Представник відповідача подала 30.10.2024 року клопотання про часткове скасування заходів забезпечення в частині заборони користування автомобілем Audi ТТ, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, об`єм двигуна 1984 см3, д/н НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , оскільки такий захід забезпечення суттєво порушує право власника транспортного засобу.

Представник відповідача просила задовольнити клопотання.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви про часткове скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається із матеріалів справи предметом позову є визнання недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Audi ТТ, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, об`єм двигуна 1984 см3, д/н НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені у ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясуватиобсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити, спричинити значну шкоду заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання виникнення потенційних труднощів щодо подальшого виконання такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України и подаються сторонами та іншими учасниками справи доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи те, що заява адвоката Віницького В.О. про вилучення у власника транспортного засобу не обґрунтована належним чином, доказів необхідності вжиття такого заходу забезпечення позову, не надано до суду в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому у разі невжиття такого заходу.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у виді вилучення транспортного засобу у ОСОБА_5 , оскільки такий вид забезпечення суттєво порушує право власника транспортного засобу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде помірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення в разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20), сформульовано правовий висновок про те, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову в конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Тому, суд прийшов до висновку, що накладення арешту на транспортний засіб є достатнім заходом забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову або їх частини.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Обраний вид забезпечення позову в частині заборони користування автомобілем та вчинення будь-яких дій із автомобілем власником або іншою особою обмежує майнові права відповідача, оскільки арештоване майно фактично перестає перебувати у володінні власника є не співмірним та суттєво порушує права власника.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

Суд прийшов до висновку про скасування заходів забезпечення позову в частині заборони користування власнику автомобілем Audi ТТ, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, об`єм двигуна 1984 см3, д/н НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.151-153, 158 293 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійним договору купівлі-продажу автомобіля - відмовти.

Клопотання представника відповідачів ОСОБА_2 про часткове скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійним договору купівлі-продажу автомобіля -задовольнити.

Частково скасувати заходи забезпечення позову у справі № 759/4230/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійним договору купівлі-продажу автомобіля в частині заборони користування автомобілем Audi ТТ, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, об`єм двигуна 1984 см3, д/н НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко