Справа № 212/112/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Майданик М. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив таке.

06 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

13 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позиції сторін.

В обґрунтування позову зазначено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27.07.1968 року. Дошлюбне прізвище відповідачки « ОСОБА_3 ». Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, байдужість до життя та проблем одне одного, втрата почуття любові та поваги. Три роки сторони, як чоловік та жінка не мешкають, спільного побуту та спільного господарства на даний момент ними не ведеться та не мають. З цих підстав позивач просить шлюб розірвати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився; в адресованій суду заяві просив розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував, строк для примирення не потребує, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась; в адресованій суду заяві просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, згодна на розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ».

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1968 року (а.с. 6).

Відповідачка визнала позов, не заперечуючи проти обставин, зазначених позивачем у позові.

Позивач у позові зазначив, що подружжя спільно не проживає вже три роки, спільне господарство ними не ведеться, примирення неможливе, спір майнового характеру між ними відсутній.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, висновки суду.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, у цій справі, не зважаючи на визнання позову відповідачем, суд має перевірити, чи таке визнання не суперечить закону, чи воно не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Зважаючи на це, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а натомість відповідає інтересам і волі обох з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач заявив про неможливість примирення та необхідність розірвання шлюбу; відповідачка, в свою чергу, погодилась на це. Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам їх обох.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка визнала заявлені проти неї позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам.

У відповідності із ч. 3 ст. 105, ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 4 5, 7 13, 81 82, 259, 263 - 265, 268 , 273, 354, 355, суд

вирішив таке.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27 липня 1968 року Дзержинським ЗАГС м. Кривого Рогу, актовий запис № 1133.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище - « ОСОБА_4 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 30.01.2025 року.

Суддя: М. В. Швець