Провадження номер 2-о/741/6/25
Єдиний унікальний номер 741/1710/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Ляшка Р.С.,

за участю секретаря судового засідання - Гордіної Н.О.,

представника заінтересованої особи - Хиленко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка Чернігівської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, про встановлення факту проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Левченко Г.В. звернувся до суду із зазначеною заявою.

В обґрунтування заявлених вимог з уточненням представник заявника вказує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в селі Велика Глумча Ємільчинського району Житомирської області. З моменту народження по жовтень 2004 року ОСОБА_1 з сім`єю постійно проживав в населенному пункті за місцем народження. У жовтні 2004 року їхня сім`я переїхала на постійне місце проживання в с. Пустотине Носівського (тепер Ніжинського) району. Тут ОСОБА_1 закінчив 9 класів Пустотинської ЗОШ І-ІІ ступенів і після школи весь час проживає в с. Пустотине, працює у ФГ «Вікторія». До цього часу ОСОБА_1 не отримав паспорт громадянина України. Через відсутність паспорта у останнього є проблеми з соціально-економічними правами на які має право громадянин України, в тому числі щодо постановки на військовий облік. У 2023 році ОСОБА_1 звертався до Носівського сектору Управління ДМС України в Чернігівській області з приводу отримання паспорта, але йому було повідомлено, що його особу було встановлено, а належність до громадянства України не встановлено. ОСОБА_1 отримав відмову у видачі паспорта.

Встановлення факту проживання на території України необхідне ОСОБА_1 для отримання паспорта громадянина України, для реєстрації місця проживання, для постановки на військовий облік та користування іншими правами та обов`язками.

Представник завника просив суд встановити факт постійного проживання в неповнолітньому віці ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження, призначено судове засідання.

У судове засідання заявник та представник заявника адвокат Левченко Г.В. не зявилися. 21 січня 2025 року представник заявника подав до суду заяву у якій вказав, що заявлені вимоги підтримує, просив їх задовольнити та розглядати справу у відсутності заявника та його представника.

Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області в судовому засіданні просила винести рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого повторно 04 травня 2023 року, та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Велика Глумча Ємільчинського району Житомирської області, його батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5, 8).

З копії довідки Великоглумчанського старостинського округу Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області № 342 від 06 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно був зареєстрований і постійно проживав в с.Велика Глумча Ємільчинського району Житомирської області з 19 квітня 1991 року по 20 жовтня 2004 року згідно погосподарської книги № 1, особовий рахунок № НОМЕР_2 (а.с. 6).

Згідно з копією довідки Пустотинського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад-дошкільний навчальний заклад І-ІІ ступнів» Макіївської сільської ради Чернігівської області № 221 від 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно навчався з 29.09.2004 (вступив до 8 класу) до 20.06.2006 (закінчив навчання 9 класів) у Пустотинській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів (а.с. 7).

З копії свідоцтва серії НОМЕР_3 від 23 червня 2006 року вбачається, що ОСОБА_1 закінчив у 2006 році Пустотинську загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Носівської районної ради Чернігівської області (а.с. 4).

20 лютого 2007 року ОСОБА_1 присвоєно РНОКПП НОМЕР_4 (а.с. 4).

З витягу з реєстру територіальної громади № 2023/003702701 від 15.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 26.11.2004 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

У 2023 році ОСОБА_1 звертався до Носівського сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області з метою оформлення паспорта громадянина України вперше, однак йому було відмовлено відповідно до ст. 16 Закону України «Про єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», підпункту 6 пункту 100 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (а.с. 10-12).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадянство України» громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянствоУкраїни» (13 листопада 1991 року).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Згідно з пунктом 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі Порядок) для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

Відповідно до п. 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року у неповнолітньому віці необхідно заявнику для можливості реалізувати належне йому, як фізичній особі право на отримання паспорта громадянина України.

Оскільки, даний факт інакше, як у судовому порядку встановити неможливо, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 273, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області про встановлення факту проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа: Управління державної міграційної служби в Чернігівській області, , місцезнаходження: м. Чернігів, вул. Шевченка, 51-а.

Повний текст рішення складено 23 січня 2025 року.

Суддя Р.С. Ляшко