Провадження № 22-ц/802/32/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,

позивача ОСОБА_1 , та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на грошові кошти, виключення зі складу спадкової маси та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, за апеляційною скаргою законного представника неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_6 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 квітня 2024 року, та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на грошові кошти, виключення зі складу спадкової маси та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилась спадщина, яку вона належним чином прийняла. Іншими спадкоємцями майна померлого є його неповнолітні сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Зазначає, що за видачею свідоцтва про спадщину їх законний представник ОСОБА_3 на дату подання позовної заяви, на скільки їй відомо, не зверталась. Під час оформлення майнових прав на спадщину після смерті сина їй було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, у тому числі, на грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсаційними виплатами в установах філії Волинське обласне управління акціонерного товариства "Ощадбанк" у розмірі 7247, 01 Євро. Зважаючи на наявність інших спадкоємців, позивачка вважає, що включення наявних на цьому рахунку коштів у розмірі 7000 Євро до складу спадкової маси після смерті ОСОБА_7 є порушенням її майнових прав, як фактичного їх власника. Вказує, що, починаючи з липня 2020 року, працюючи у Греції, вона пересилала зароблені особисто нею кошти в Україну на збереження своєму сину з метою подальшого їх використання для ремонту власної нерухомості. Оскільки, заробітну плату вона отримувала в готівковій формі, однак будучи у чужій країні боялась зберігати їх в себе у такому вигляді, то за домовленістю з сином ОСОБА_7 останній зберігав їх у себе на відкритому українському банківському рахунку в іноземній валюті. Вказані обставини підтверджуються випискою з ОСОБА_8 від 20.10.2023 року, де вказані її дані, як відправника коштів, та померлого, як їх отримувача, а також випискою з рахунків в іноземній валюті по рахунку ОСОБА_7 . Так, з першого документа вбачається, що в період часу з 14.07.2020 року по 25.08.2021 року ОСОБА_1 надіслала сину грошові кошти у розмірі 7000 євро із зазначенням дати їх виплати. Вказані дати та відповідні суми співпадають із датами та сумами поповнення ОСОБА_7 відкритого на його ім`я депозитного рахунку, за винятком, коли 18.01.2021 року ним було внесено 600 Євро (отримано 700 Євро) та 25.08.2021 року внесено 300 Євро (отримано 450 Євро). По поверненню позивачки в Україну та за необхідності ОСОБА_7 повинен був повернути кошти позивачці. Про вказану домовленість, та про те, що кошти, які отримував померлий, належали ОСОБА_1 було відомо другому сину позивачки ОСОБА_9 та касирам, які працювали у банку та проводили фінансові операції ОСОБА_7 . Однак, у зв`язку з передчасною смертю сина позивачки, на даний час вона не може розпоряджатись своїми коштами на власний розсуд, оскільки ОСОБА_7 має ще двох неповнолітніх спадкоємців, які можуть претендувати на частку у банківському вкладі батька.

Просила визнати частину грошового вкладу у розмірі 7000 Євро в установі філії Волинське обласне управління акціонерного товариства "Ощадбанк" у ТВБВ № 10002/019 на рахунку НОМЕР_1 особистими коштами ОСОБА_1 ; виключити зі складу спадкової маси після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ) частину грошового вкладу у розмірі 7000 Євро в установі філії Волинське обласне управління акціонерного товариства "Ощадбанк" у ТВБВ № 10002/019 на рахунку НОМЕР_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину в частині зазначення в ньому спадкового майна, а саме частини грошового вкладу у розмірі 7000 Євро в установі філії Волинське обласне управління акціонерного товариства "Ощадбанк" у ТВБВ № 10002/019 на рахунку НОМЕР_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 квітня 2024 року позов задоволено.

Ухвалено визнати частину грошового вкладу у розмірі 7000 Євро в установі філії Волинське обласне управління акціонерного товариства "Ощадбанк" у ТВБВ № 10002/019 на рахунку НОМЕР_1 особистими коштами ОСОБА_1 .

Виключено зі складу спадкової маси після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 частину грошового вкладу у розмірі 7000 Євро в банківській установі філія Волинського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» у ТВБВ № 10002/019 на рахунку НОМЕР_1 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 03.10.2022 року державним нотаріусом Першої Луцької держаної нотаріальної контори Волинської області Севрюковою О.В. та зареєстроване в реєстрі за № 1-800 в частині визнання за ОСОБА_1 права на грошовий вклад у розмірі 7000 Євро в банківській установі філія Волинського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» у ТВБВ № 10002/019 на рахунку НОМЕР_1 .

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в дохід держави судовий збір в розмірі 3712 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, представник неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Додаткове рішення суду скасувати.

Заслухавши позивача, представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .)

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина.

Спадкоємцями першої черги, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 , є його неповнолітні діти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також мати ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті1218,1231 ЦК України).

Керуючись припасами статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджувала, що грошовий вклад у розмірі 7000 Євро на рахунку НОМЕР_1 є її особистими коштами, які вона перераховувала сину, працюючи у Греції, відтак вважає, що ці кошти не ввійшли до спадкової маси та просить визнати за нею право власності на них.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 цього Кодексу визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. До регламентованих ЦК України способів захисту права власності належать: - визнання права власності (стаття 392); - витребування майна із чужого незаконного володіння, у тому числі від добросовісного набувача (статті 387, 388); - усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391); - заборона вчинення дій, які порушують право власності, або вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (стаття 386); - визнання незаконним правового акта, що порушує права власника (стаття 393); - зобов`язання повернути потерпілому безпідставно набуте майно (статті 1212, 1213) та інші.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить по-перше, підтвердження в судовому порядку своїх прав на майно шляхом подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростуванні доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача.

Відтак, вимога про визнання права власності може бути заявлена виключно у випадку, якщо на момент звернення до суду особа має право власності, але воно оспорюється іншою стороною.

Судом встановлено, що право власності позивача на грошові кошти в сумі 7000 євро заперечуються іншими спадкоємцями, що прийняли спадщину, та в інтересах яких діє їхній законний представник.

Згідно частини 1 статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до частини 2 статті 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Суд зазначає, що грошовим коштам притаманні родові ознаки (певна сума коштів), а не індивідуальні ознаки (конкретні індивідуалізовані банкноти з відповідними серією та номером), що виключає можливість визнання права власності на грошові кошти.

Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 стверджувала, що тривалий проміжок часу вона працювала у Греції та зароблені кошти пересилала сину для зберігання. Вказані обставини відповідачем не заперечувались та належними та допустимими доказами не спростовувались.

На підтвердження вказаного позивачем також були надані ксерокопія закордонного паспорта з відмітками про перетин кордону, виписки з рахунків, заяви про отримання коштів.

Так, із виписки ОСОБА_8 від 20.10.2023 року ( а.с. 73) вбачається, що в період часу з 14.07.2020 року по 25.08.2021 року ОСОБА_1 надіслала ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 7000 євро із зазначенням дати їх виплати. Вказані дати та відповідні суми співпадають із датами та сумами поповнення ОСОБА_7 відкритого на його ім`я депозитного рахунку.

При цьому в судових засіданнях ОСОБА_1 послідовно вказувала, що працюючи в чужій країні хвилювалась за долю зароблених коштів, а тому пересилала їх сину, який в подальшому вкладав на депозитний рахунок, що був відкритий на його ім`я та мав передати за першою її вимогу по поверненню до України. ОСОБА_1 вказувала, що працівники банку порадили таким чином діяти, оскільки не могли віддалено відкрити рахунки на її ім`я.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12 , яка працює головним економістом в АТ «Ощадбанк» м. Луцька, будучи попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, ствердила, що неодноразово чула від сина позивачки ОСОБА_7 , який відкривав депозитний рахунок та вносив на нього кошти, що останні він отримував від матері, яка працювала у Греції, та зберігає їх у себе лише до повернення позивачки. Такі покази свідка також є не спростованими.

Також в судовому засіданні позивач вказала, що у зв`язку з раптовою смертю сина, фінансові питання, що стосувались передачі коштів, що перебували на депозитному рахунку належному ОСОБА_13 залишились невирішеними.

Зважаючи на пояснення позивача та досліджені письмові докази колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивачем доведено факт особистої власності на грошові кошти в розмірі 7000 Євро.

Безпідставними та бездоказовими є твердження апелянта про те, що кошти які надсилались ОСОБА_1 перераховувалися в рахунок компенсації сплачених внесків за майнові права на квартиру.

Долучений до апеляційної скарги договір уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 07.08.2018 року, укладений між ОСОБА_7 та ПрАТ «Луцьксантехмонтаж» ( а с. 148) за змістом якого ОСОБА_7 були передані ОСОБА_1 майнові права на квартиру квартири АДРЕСА_1 не є беззаперечним доказом того, що спірні кошти мали скеровуватись в рахунок компенсації сплачених внесків за майнові права на квартиру.

Доводи апеляційної скарги про те, що подання ОСОБА_1 до нотаріальної контори заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошовий вклад у розмірі 7000 Євро не спростовують висновків суду першої інстанції щодо підставності заявлених позивачем вимог, зважаючи, що ОСОБА_1 є особою похилого віку, необізнаною з правовими аспекти захисту свого права. Окрім того, обізнаність ОСОБА_1 про наявність на депозитному рахунку, що відкритий на ім`я її сина, конкретної суми коштів також свідчить про те, що такі кошти надавались саме нею.

Відповідачі заперечуючи, що 7000 Євро на рахунку НОМЕР_1 є особистими коштами ОСОБА_1 не подали жодних доказів, які б могли спростувати твердження позивача та підтвердити походження таких коштів та їх належність саме покійному ОСОБА_7 .

Звернувшись з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції відповідачі та їх представники жодного разу не з`явилися до суду апеляційної інстанції з метою доведення своїх заперечень щодо пред`явленого до них позову.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення обставин справи, переоцінки доказів, які були предметом судового розгляду і яким суд першої інстанції надав правильну правову оцінку, а тому не слугують підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Додатковим рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в дохід держави судовий збір в розмірі 3712 грн. 60 коп.

Приймаючи додаткове рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 3712, 60 гривень підлягає стягненню з ОСОБА_3 в дохід держави.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції від 17 квітня 2024 року то підстав для скасування чи зміни додаткового рішення суду від 26 квітня 2024 року апеляційний суд не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу законного представника неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 квітня 2024 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: