Справа №626/4017/24
Номер провадження №2/952/77/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2025 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Яценка Є.І.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколенко Л.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в с. Зачепилівка Харківської області цивільну справу за позовом ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Зачепилівського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Від представника відповідача адвоката Ушакова Е.В. до суду надійшов відзив, в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позову та закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що шкода, завдана внаслідок вини водія, що керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Володільцем трактора, яким керував відповідач ОСОБА_1 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, є ТОВ «Колос Приорілля», з яким відповідач перебував в трудових відносинах та працював на посаді «машиніста-оператора дощувальних машин та агрегатів». Тому дана категорія справи стосується спору між двома суб`єктами господарювання та повинна розглядатися господарським судом.

Представник позивача Сергутін В.А. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав та просив задовольнити в повному обсязі.

Від представника відповідача Ушакова Е.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він просив суд закрити провадження у справі з підстав, зазначених у відзиві.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.11.2021 близько 14:45 год. ОСОБА_1 , працюючи механізатором ТОВ «Колос Приорілля», керуючи трактором марки «CASE IH MAGNUM-340» на полі №8, сільськогосподарським агрегатом у складі причепу до трактора пошкодив автомобіль марки «SITROEN BERLINGO», номерний знак НОМЕР_1 , який стояв поруч з полем. В результаті настання страхового випадку ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виконало своє зобов`язання відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту та виплатило потерпілій особі страхове відшкодування. Відповідно до наказу директора ТОВ «Колос Приорілля» від 02.07.2021 ОСОБА_1 станом на 11.11.2021 перебував у трудових відносинах з вищевказаним господарством та працював на посаді «машиніста-оператора дощувальних машин та агрегатів».

Згідно із ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами ч.2 ст. 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Отже згідно з положень ст. ст. 1175 та 1187 ЦК України особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки- роботодавець.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13).

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленогозакономвиду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 цього Кодексу здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначенийзакономабо договором.

Згідно із ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка взаконіна вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є захист цивільних прав та/або охоронюванихзакономінтересів, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначенихзакономвипадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (стаття 16 ЦПК Україниу редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).

Згідно з п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене вище суд прийшов до переконання про те, що оскільки спірні правовідносини виникли між двома суб`єктами господарювання, а відтак даний спір необхідно вирішувати за правилами іншого виду судочинства (господарського).

Враховуючи наведене вище та встановлені обставини з цього питання, суд прийшов до переконання про те, що наявні підстави для закриття провадження у справі, адже така не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а тому необхідно закрити провадження по ній у відповідності до п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПКУкраїна.

У відповідності до ст. 256 ЦПК України суд роз`яснює позивачу його право звернення до суду із зазначеними вимогами в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 13, 33, 51, 205,255, 277 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі №626/4017/24 за позовом ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися з даним позовом в порядку господарського судочинства.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Є.І. Яценко