Дата документу 23.01.2025Справа № 554/639/25
Провадження № 2/554/1976/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 р. м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Бугрій В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників,-

В С Т А Н О В И В :

В провадження Октябрського районного суду м.Полтави надійшла справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Суд вважає, що слід відмовити у відкритті провадження в цивільній справі виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, головним державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жмурком Станіславом Сергійовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74119484 від 12.02.2024 року відносно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 про конфіскацію та знищення незаконно виготовлених товарів на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м. Полтави № 553/758/23 від 21.08.2023 року.

Згідно вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 13.04.2023 року було постановлено знищити незаконно виготовлені товари, а арешт, накладений на майно ОСОБА_1 - скасувати.

Незаконно вироблені тютюнові вироби були вилучені у позивача та передані судом для знищення відповідачу у даному виконавчому провадженні.

Арешт в рамках даного виконавчого провадження на майно боржника не накладався.

Згідно листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві № 74 від 06.01.2025 року, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 74119484 з примусового виконання виконавчого листа № 553/758/23 виданого Ленінським районним судом м. Полтави про конфіскацію та знищення незаконно виготовлених товарів які до цього часу не знищені в вини відповідача.

Даним листом позивача було повідомлено, що відповідно до п. 21 постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 року № 985, знищення проводиться на підприємствах, що відповідач буде укладати відповідні угоди із спеціалізованими підприємствами, що були відібрані міжрегіональним управлінням Мін?юсту відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", про що буде повідомлено додатково.

Таким чином виконавче провадження триває вже близько року і наявність відомостей в Єдиному реєстрі боржників щодо позивачки створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися рухомим та нерухомим майном, яке належить їй на праві власності, так як унеможливлює будь які нотаріальні чи реєстраційні дії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, коштів, на які накладено арешт, усуненням перешкод у розпорядженні майном, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо арешт коштів, майна, внесення відомостей до реєстру боржників проводився державним/приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 24 травня 2021 року ухвалила постанову у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), згідно якої не вбачала підстави для відступу від висновку, викладеного в постановах від 29 липня 2020 року в справі № 161/3171/19 (провадження № 61-2484св20), ухваленій Верховним Судом у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, від 20 січня 2021 року в справі № 157/298/19 (провадження № 61-20261св19), ухваленій Верховним Судом у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду, оскільки висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, про закриття провадження є обґрунтованим, так як арешт накладено на майно з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому заявники не можуть виступати позивачами у даних справах і такі справи не підлягають розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. (ч.5 ст. 186 ЦПК України)

Судом установлено, що позивач був боржником у виконавчому провадженні, отже він не може пред`являти позов про виключення інформації про нього з реєстру боржників, внесеної державним виконавцем, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного/приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Виходячи з наведеного вище, суд убачає підстави для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про міжнародне приватне право», статтями 2-4, 19, 186, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця в порядку, передбаченому Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя В.М.Бугрій