Справа №601/3100/24
Провадження № 2/601/48/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Мочальської В.М.,

з участю секретаря судового засідання Домінської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди,-

УСТАНОВИВ:

Описова частина.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом та просить стягнути в його користь 10000 гривень моральної шкоди, заподіяної незаконним застосуванням відповідачем щодо нього превентивного заходу у вигляді поверхневого огляду автомобіля та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 30 листопада 2023 року близько 10 години він керував автомобілем «Шевроле Нива», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Шевченка у м. Почаєві та був зупинений працівником поліції Касімовим В.В. Через дві хвилини після зупинки та перевірки документів працівник поліції здійснив незаконний поверхневий огляд автомобіля, чим завдав йому моральних страждань, які полягали в безпідставному застосуванні щодо нього превентивного заходу, а також цілої низки наступних за цим дій, внаслідок яких він був обмежений в гарантованих Конституцією України правах. В подальшому працівник поліції оформив у відношенні нього постанову серії БАД №824766 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 та ч.5 ст. 121 КУпАП, яка рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року скасована, а матеріали справи надіслано на новий розгляд відповідачу.

Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 вказує на те, що вона полягає у приниженні його честі та людської гідності, протягом тривалого часу його душевний спокій був відібраний завдяки незаконним діям відповідача через можливість такого беззаконня в правовій державі, якою є Україна, він не міг вільно планувати своє життя та життя своєї родини, не міг відволіктися від думок про свавілля поліцейських, що не давало можливості спокійно спати, звертався на гарячі лінії. Тривала боротьба на захист його прав виснажує його, викликає в нього психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, викликає розчарування в діяльності поліції.

Заяви, клопотання.

01 листопада 2024 року відповідачем ГУНП в Тернопільській області подано відзив на позовну заяву, згідно якого Головне управління Національної поліції в Тернопільській області не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 та просить відмовити у їх задоволенні через його безпідставність. Крім того вказує, що позивач, обґрунтовуючи завдання йому моральної шкоди, не надав до суду жодного доказу спричинення йому незаконними діями відповідача моральної шкоди.

01 листопада 2024 року представником відповідача подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 04.11.2024 клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

13 листопада 2024 року від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення позивачем судових витрат.

13 листопада 2024 року від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

13 листопада 2024 року позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої позивач вказує, що відповідачем у відзиві не надано жодних доказів щодо правомірності застосування стосовно нього превентивного заходу, який по своїм правовій природі згідно ч.1 ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» обмежує певні права і свободи людини.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

13 січня 2025 року відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі відповідно до п.10 ч.1 ст. 252 ЦПК України.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2025 року у клопотанні представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву про проведення судового засідання у її відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Мотивувальна частина рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено, постанову серії БАД № 824766 від 30 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, ч.5 ст. 121 КУпАП скасовано, матеріали справи надіслано на новий розгляд до ГУНП в Тернопільській області.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2024 року рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року залишено без змін.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що відповідач 30.11.2023 здійснив незаконний поверхневий огляд автомобіля, чим завдав йому моральної шкоди.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд погоджується з доводами представника відповідача, наведеними ним у відзиві, про те, що позивачем на підтвердження позову не надано жодних доказів.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на копію відзиву ГУНП в Тернопільській області від 02.01.2024 як на доказ вчинення працівником поліції Касімовим В.В. незаконного поверхневого огляду автомобіля позивача, оскільки відзив не є доказом в розумінні ст. 76 ЦПК України.

Щодо посилання позивача у відповіді на відзив на те, що відповідачем у відзиві не надано жодних доказів щодо правомірності застосування стосовно нього превентивного заходу, який по своїм правовій природі згідно ч.1 ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» обмежує певні права і свободи людини, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до с. 81 ЦПК України позивач зобов`язаний довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки представник відповідача не визнає обставини на які позивач посилається у позові, а позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 10 - 13, 76-82, 89, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ 40108720.

Повний текст рішення складено 22 січня 2025 року.

Головуючий