Справа № 515/102/24
Провадження № 2/513/58/25
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі головуючої судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Русавської Н.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

У С Т А Н О В И В:

у січні 2024 року представник позивача адвокат Давиденко К.В. звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області в інтересах позивача ОСОБА_2 з позовом, в якому просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на будинок садибного типу АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтував тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_4 .

Після смерті батьків відкрилась спадщина, до складу якої входить, серед іншого, житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини та нотаріусом була заведена спадкова справа до майна ОСОБА_3 , однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця на зазначений будинок.

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.01.2024 цивільну справу в порядку ч.4 ст.31 ЦПК України передано на розгляд до Саратського районного суду Одеської області.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду, головуючою суддею у справі визначено суддю Саратського районного суду Одеської області Бучацьку А.І..

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 19 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 41).

Ухвалами Саратського районного суду від 04 квітня 2024 року та 20 травня 2024 року задоволені клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.52, 87).

Ухвалою суду від 15 липня 2024 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.135).

Ухвалою Саратського районного суду від 18 листопада 2024 року за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_1 та витребувано докази (а.с.153).

Позивач та його представник адвокат Давиденко К.В., яких належним чином повідомили про розгляд справи, до суду не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в суді не заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що спору щодо будинку садибного типу АДРЕСА_1 . у них з братом немає.

Представник відповідача Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечував проти задоволення позову (а.с.82).

Заслухавши відповідача ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до наступного.

Згідно технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований до введення в дію ЦК України, рік побудови 1980 (а.с. 19-25), тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва.

Згідно ст. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів.

Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Згідно з випискою з погосподарської книги № 9 по с. Дельжилер від 15.01.2024 року за № 23 року о/р НОМЕР_1 , власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 рахується ОСОБА_3 (а.с. 13).

Згідно довідки про оціночну вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами сформованої 15 січня 2024 року складає 60281,71 гривень (а.с.26-27).

Статті 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частинами 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пункт 9 частини 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень" визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно з копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського ЗАГС, ОСОБА_3 , 1936 року народження, та ОСОБА_5 , 1936 року народження, одружились 14.01.1959 року, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на " ОСОБА_6 " ( а.с.114).

Як видно з копії паспорту НОМЕР_3 , виданого 01 грудня 1999 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, прізвище, ім`я та по батькові позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5-8). Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 23 листопада 1967 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 97).

Як встановлено з копії паспорту НОМЕР_5 , виданого 09 вересня 2005 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, відповідач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 121) та згідно копії свідоцтва про народження його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 119).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 28 травня 2010 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої, серед іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 .

Заповіту ОСОБА_3 , 1936 року народження, не залишив, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (а.с.130).

18 листопада 2010 року державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Одеської області Єпішкіної С.В. заведена спадкова справа до майна ОСОБА_3 . З заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син померлого ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_5 дружина померлого ОСОБА_4 та син померлого ОСОБА_1 подали нотаріусу заяви про відмову від належної їм частки спадщини на користь ОСОБА_2 . Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.103-132).

18 листопада 2010 року державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Одеської області, за реєстровим № 3140, був посвідчений заповіт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , яким остання на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 4,08 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області , належну їй на підставі державного акту серії І-ОД № 015175, заповідала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.169).

11 липня 2018 року секретарем Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області Євчевою В.Г., за реєстровим № 62, був посвідчений новий заповіт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , яким остання на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 4,08 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, належну їй на підставі державного акту серії І-ОД № 015175, виданого 26.02.2004 року, заповідала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.69).

Відповідно до частин 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

ОСОБА_4 до дня своєї смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 088/06-15 від 19.12.2013 року виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області. Згідно даних погосподарської книги, на момент її смерті за вказаною адресою був зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.65).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 07 жовтня 2021 року Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно.

20 грудня 2023 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. заведена спадкова справа до майна ОСОБА_4 . З заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син померлої ОСОБА_2 .

Крім того, заяву про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 11 липня 2018 року секретарем Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області Євчевою В.Г., за реєстровим № 62, подав ОСОБА_1 в інтересах свого довірителя ОСОБА_7 . Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.59-81).

Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок на ім`я спадкодавця (а.с. 12).

Згідно з довідкою Татарбунарського БТІ та РОН від 15.01.2024 року за № 686, згідно архівних даних БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 не зареєстроване. При проведенні поточної інвентаризації самочинного будівництва не виявлено (а.с.14).

Згідно довідки виконавчого комітету Татарбунарської міської ради від 01.04.2024 року за № 37, земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 , не передавалась у власність та оренду (а.с.50).

За частиною 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до частин 1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батьків, а тому є власником спадщини з часу відкриття та може захищати свої порушені права володіння та користування успадкованим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

За частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За встановлених обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15,16, 1216, 1217, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 2-13, 81, 89, 258 - 259, 263 - 265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на житловий будинок садибного типу під 81 (вісімдесят першим) номером, розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24 січня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 01 грудня 1999 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Давиденко Костянтин Вікторович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 002979, видане Радою адвокатів Одеської області на підставі рішення № 58 від 19 квітня 2017 року, вул. Центральна, 37, м. Татарбунари, Білгород-Дністровського району Одеської області, 68100.

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 09 вересня 2005 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Татарбунарська міська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, адреса: 68100, м. Татарбунари, вул. Лесі Українки, 18, Білгород-Дністровського району Одеської області, .

Представник відповідача: адвокат Логінов Олексій Геннадійович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 002884 від 19 жовтня 2016 року, видане Радою адвокатів Одеської області, 68100, м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, вул. Центральна, буд.34.

Суддя А. І. Бучацька