Справа № 951/692/24
Провадження №2/951/21/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Лавренюк О.М.,

за участю секретаря судового засідання Горохівської Ю.О.,

представника позивача адвоката Сампари Н.М. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача адвоката Карапетяна Е.Т. (в режимі відеоконференції),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо премета спору на стороні позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.04.2024 о 21:30 на автодорозі М-30 «Стрий-Тернопіль-Ізварине», 125 км. + 100 м., водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та не реагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який повертав ліворуч. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 19.06.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

Внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_3 , який керував т/з «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , завдана шкода здоров`ю позивача, водію автомобіля марки «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 , зокрема, останньому встановлено наступні діагнози: 1) Передня клиновидна деформація тіла С7, асоційована із гострим його переломом. Дегенеративні зміни шийного відділу хребта, остеохондроз. Помірний спондилоартроз. Центральні протрузії м/дисків С3-С4, C4-C5. Асиметрична циркулярна протрузія м/диску С5-С6. Статичні порушення постави. Анатомічно звужений хребетний канал; 2) Хондроз поперекового відділу хребта. Помірний спондилоартроз. Статичні порушення постави. Незначне лівобічне форамінальне випинання м/диску L5-S1. МР ознаки аномалії розвитку задніх елементів справа на рівні L5-S1 сегменту. Підозріло на спондилоліз L5 справа (рекомендовано співставлення з даними Ro/КА). 3) Запальні (залишкові) зміни окремих комірок верхівок обох сосокоподібних відростків та етмоїдальних комірок. Кістозне утворення глоткового мигдалика (слід диференціювань із кісткою Торнвальда). Гіпоплазія Р1 сегменту ЗМА та V4 сегменту правої хребцевої артерії. З метою встановлення діагнозів позивачу проведено декілька магнітно-резонансних томографій на загальну суму 6500,00 грн. Крім цього, позивач купував лікарські засоби для зменшення болю та відновлення свого стану здоров`я на загальну суму 3344,64 грн. Позивач вказує, що загальна сума витрат, які ним понесені для відновлення попереднього стану здоров`я від отриманих травм становить 9844,64 грн.

Також позивач стверджує, що внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_3 завдано шкоду його майну, яке перебувало в багажному відділенні автомобіля, а саме вартість усіх знищених (пошкоджених) речей, які на момент ДТП, яке мало місце 27.04.2024, перебували у багажнику автомобіля ОСОБА_2 становить 12307,80 грн.

Крім цього, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_3 завдана шкода легковому автомобілю марки «RENAULT», моделі «MEGANE», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу. Так, відповідно до Висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення від ОСОБА_2 за №105/24 від 16.09.2024, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 », після ДТП, яке мало місце 27.04.2024, станом на момент ДТП становить грошову суму в розмірі: 91790,00 грн. При цьому, вартість придатних для вторинного використання запчастин/ складових КТЗ «Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 », після ДТП становить 6733,00 грн. Таким чином, вартість матеріальної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля, становить 85057,00 грн.

У позові вказано, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-217585179, сума страхового відшкодування за розглядом матеріалів стосовно ДТП була виплачена дружині позивача, ОСОБА_1 в розмірі 39200,00 грн згідно її заяви.

На підставі наведеного, матеріальні збитки завдані відповідачем позивачу внаслідок пошкодження його транспортного засобу, становлять 45857,00 грн (91790,00 - (39200,00 + 6733,00)).

Таким чином, позивач зазначає, що загальна грошова сума усіх матеріальних збитків, які були завдані йому внаслідок ДТП, яке мало місце 27.04.2024, становить 68009,44 грн.

Також звертає увагу, що внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, яка зумовлена тим, що під час ДТП свідомості він не втрачав, міцно тримаючись за кермо, пам`ятає увесь жах, а також сильний удар, який спричинив сильний та тривалий біль в районні шийного та поперечного відділу хребта, що завдало переживань ОСОБА_2 . Стверджує, що вказаний біль, який був спричинений ДТП, наявний і досі, внаслідок чого він відчуває дискомфорт та змушений приймати знеболюючі, які дещо зменшують біль, проте не припиняють його повністю. Завдану моральну шкоду позивач обґрунтовує і тим, що автомобіль його сім`я придбала зовсім недавно, за декілька місяців до аварії, грошові кошти на придбання даного авто сім`я накопичувала важкою та чесною працею, а тому настільки серйозне пошкодження автомобіля, яке не підлягає відновленню, вплинуло на душевний стан позивача. Крім того, через перенесені страждання та переживання, пов`язані з ДТП, у позивача погіршилися соціальні зв`язки зі знайомими та друзями. Таким чином, завдану моральну шкоду, спричинену відповідачем внаслідок вчинення ДТП позивач оцінює у 100000,00 грн.

З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальні витрати (матеріальну шкоду), які завдані внаслідок вчинення ДТП, яка мала місце 27.04.2024 о 21:30 год на автодорозі М-30 «Стрий-Тернопіль-Ізварине» 125 км +100 м в розмірі 68009,44 грн та моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн; стягнути з відповідача на його користь судові витрати та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 7900,00 грн.

Ухвалою суду від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати суддею одноособово за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання на 12.11.2024.

06.11.2024 представником відповідача адвокатом Карапетяном Е.Т. подано відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги вважає необгрунтованими, безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні.

Обгрунтовуючи відзив, представник відповідача зазначає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-217585179. Так, згідно позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961- IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

З висновку експерта за результатами проведення транспортної товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення від ОСОБА_2 за № 105/24 від 16.09.2024, вбачається, що: вартість КТЗ «Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування отриманих пошкоджень у ДТП, яке мало місце 27.04.2024, станом на момент ДТП становить грошову суму в розмірі 91790 грн.

На підставі наведеного, представник відповідача звертає увагу, що позовні вимоги в межах страхових сум повинні бути пред`явлені до ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 .. З огляду на що, ОСОБА_3 не може вважатися належним відповідачем у вказаному спорі.

Щодо доводів позивача про заподіяння шкоди здоров`ю внаслідок ДТП, яка мала місце 27.04.2024, представник відповідача зазначає, що в жодному висновку лікаря-рентгенолога трьох томографій не зазначено, що виявлені на знімках відхилення в організмі ОСОБА_2 , є прямим наслідком ДТП. До того ж, в матеріалах справи відсутній висновок судово-медичного експерта про отримані тілесні ушкодження під час зазначеної пригоди та висновок сімейного лікаря. Стосовно долучених позивачем фіскальних чеків купівлі лікарських препаратів з різних аптек, зазначив, що докази того, що рецепти на ці препарати були виписані лікуючим лікарем ОСОБА_2 для лікування наслідків ДТП саме в такій кількості, саме такої назви, і що саме ОСОБА_2 зі своєї картки їх оплатив, в матеріалах справи відсутні.

Також звернув увагу, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП здоров`ю третьої особи.

Щодо доводів позивача про відшкодування шкоди, завданої майну позивача, внаслідок знищення чи пошкодження речей, які перебували у багажному відділенню автомобіля позивача, представник відповідача звернув увагу, що жодного доказу (фото) в матеріалах справи про те, що на момент ДТП перераховані товари знаходилися в багажному відділені пошкодженого транспортного засобу, немає. Наголосив, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи.

Стосовно доводів позивача про заподіяння йому моральної шкоди, представник відповідача зазначив, що в матеріалах позовної заяви відсутні будь-які докази у вигляді висновків фахівців, котрі б підтверджували наявність у позивача моральної шкоди, зокрема, представником позивача не надано жодних доказів, що ОСОБА_2 знаходився в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою сну, що переросла в моральні страждання (а.с. 79-83).

12.11.2024 представником позивача - адвокатом Сампарою Н.М. подано відповідь на відзив, у якій зазначає, що викладенні представником відповідача обставини та аргументи не відповідають дійсності, є необґрунтованими і надуманими, виходячи з наступного. Щодо доводів представника відповідача, що позовні вимоги повинні бути пред`явлені до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, за Полісом обов`язкового цивільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-217585179, зазначила, що відповідачем не додано будь-якого доказу, який вказує на обов`язок ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатити усю суму завданих ОСОБА_3 грошових коштів за завдану матеріальну та моральну шкоду позивачу. Також критично оцінює доводи про те, що начебто ОСОБА_3 працює в приватному агропромисловому підприємстві «Агропродсервіс» на посаді водія автотранспортних засобів, з 22.10.2022 по теперішній час, що підтверджується наказом № 335 від 21.10.2022, так як відсутні будь-які документи, які б вказували, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_3 дійсно виконував свої трудові (службові) обов`язки і керував транспортним засобом відповідно до вказівки керівництва. Обґрунтовувала, що сам факт наявності трудових відносин працівника та роботодавця, не є беззаперечним доказом того, що всі ДТП, які вчиненні таким працівником, є такими, що вчиненні у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту).

Доводи представника відповідача про те, що поставлені ОСОБА_2 діагнози згідно трьох томографій властиві людям такого віку як позивач, спростовує тим, що характер пошкоджень, які виявлені в ОСОБА_2 після ДТП, яке мало місце 27.04.2024, є властивими для осіб, які потрапили в ДТП, де удар припав на задню частину кузова авто, адже ударна хвиля від зіткнення транспортних засобів насамперед завдає великого навантаження на хребет у відділі попереку та шийному відділі.

Також представник позивача навела обгрунтування щодо підставності вимог про стягнення з відповідача заявленої моральної шкоди.

На підставі вищенаведеного, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі (а.с. 100-103).

Ухвалою суду від 12.11.2024, постановленою у підготовчому судовому засіданні, відкладено підготовче засідання на 10.12.2024.

Ухвалою суду від 10.12.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.01.2025.

Ухвалою суду від 03.01.2025, постановленою у судовому засіданні, відкладено судовий розгляд цивільної справи на 16.01.2025.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Сампара Н.М. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просила їх задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення ДТП, яка мала місце 27.04.2024, в розмірі 68009,44 грн, моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн, а також судові витрати та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 7900,00 грн.

Представник відповідача адвокат Карапетян Е.Т. в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 320000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну становить 160000,00 грн. З огляду на що, позивачу з метою відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП здоров`ю та майну та відшкодування моральної шкоди необхідно звертатися до страховика, на якого покладено обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю та майну третьої особи в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позицію представника позивача, позовні вимоги ОСОБА_2 просила задовольнити у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомила, жодних заяв чи клопотань не подавала.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань не подавав.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 27.04.2024 о 21:30 год. на автодорозі М-30 «Стрий-Тернопіль-Ізварине» 125 км +100 м водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та не реагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який повертав ліворуч. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 8-10).

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 19.06.2024 у справі №951/334/24, яка набрала законної сили 01.07.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 8-10).

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-217585179.

За договором страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 320000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну 160000,00 грн, розмір франшизи 0,00 грн.

Вказана обставина визнається сторонами, а тому в силу вимог частини першої статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

16.05.2024 ОСОБА_1 , яка є дружиною ОСОБА_2 , та законним володільцем транспортного засобу «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 на підставі довіреності, посвідченої 07.05.2024 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар М.М. та зареєстрованої в реєстрі за №1224, звернулася до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» із заявою про страхове відшкодування витрат, завданих внаслідок ДТП, яка мала місце 27.04.2024.

Відповідно до ремонтної калькуляції №24-0995194 від 09.05.2024, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 складає 131288,84 грн, при цьому ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу на момент ДТП складає 78440,00 грн. Вказане підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 19.11.2024 №94, наданою ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (а.с. 113).

З наданої відповіді на адвокатський запит також вбачається, що ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_1 було досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування, який склав 39200,00 грн, що засвідчено в заяві про страхове відшкодування від 16.05.2024 (а.с. 113).

Грошові кошти у розмірі 39200,00 грн ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» були перераховані на розрахунковий рахунок, наданий потерпілою стороною, що підтверджується листом про прийняте рішення від 23.05.2024 №94-2 (а.с. 34). Факт отримання зазначених коштів також підтвердила ОСОБА_1 у судовому засіданні 16.01.2025.

З висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення від ОСОБА_2 №105/24 від 16.09.2024 вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Renault Megane І (B64) 1,4i 5dr 5MT р.н. НОМЕР_2 », після ДТП, яке мало місце 27.04.2024, станом на момент ДТП, становить 91790,00 грн; вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ «Renault Megane І (B64) 1,4i 5dr 5MT р.н. НОМЕР_2 », після ДТП, яке мало місце 27.04.2024, станом на момент ДТП (про зовнішньому візуальному обстеженні, без проведення необхідних технологічних-інструментальних; діагностичних дефектовок деталей/механізмів/вузлів/агрегатів і вимірів/замірів) ймовірно буде становити: 6733,00 грн (а.с. 19-33).

З огляду на викладене позивач вважає, що з відповідача, з вини якого трапилось ДТП, яке мало місце 27.04.2024, зокрема, підлягають стягненню матеріальні збитки, завдані внаслідок пошкодження його транспортного засобу, у розмірі 45857,00 грн (91790,00 - (39200,00 + 6733,00)), а також вартість усіх знищених (пошкоджених) речей, які перебували у багажнику авто на момент ДТП у розмірі 12307,80 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За правилами статті 15 та частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу вимог статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відшкодування шкоди визначені статтею 1166 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою вказаної статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

В силу вимог статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (страховим лімітом).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц та постановах Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 207/3222/16-ц, від 26.10.2022 у справі № 645/6088/18.

Також з цього приводу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 (пункти 149, 150) звернула увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20.01.2026 у справі №6-2808цс15, від 14.09.2016 у справі №6-725цс16, від 26.10.2016 у справі №6-954цс16).

Відтак Велика Палата Верховного Судуу постановах від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц, від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц та від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-4, з урахуванням постанови від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, послідовно наголошує, щоосновний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду виклала в постанові від 17.04.2018 в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Слід звернути увагу, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово висновувала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 12.09.2018 у справі № 569/96/17 (пункт 46), від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54) та № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13.03.2019 у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 20.03.2019 у справі № 486/1459/17 (пункт 54), від 27.03.2019 у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 15.05.2019 у справах № 750/5785/18, № 570/2739/16-ц та № 554/9144/17, від 29.05.2019 у справі № 554/10303/17-ц, від 20.11.2019 № 201/12877/16 (пункт 46), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (пункт 71), від 05.05.2020 у справі № 554/8004/16-ц (пункт 43), від 19.05.2020 у справі № 263/17218/18 (пункт 24).

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (пункт 75), від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та від 13.10.2020 у справі № 640/22013/18 (пункт 31)).

Повертаючись до обставин цієї справи, варто зазначити, що з висновку експерта, за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення від ОСОБА_2 №105/24 від 16.09.2024 вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Renault Megane І (B64) 1,4i 5dr 5MT р.н. НОМЕР_2 », після ДТП, яке мало місце 27.04.2024 року, станом на момент ДТП, становить 91790,00 грн.

Тобто вказана сума матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 , внаслідок ДТП, яке мало місце 27.04.2024, перебуває в межах ліміту страхового відшкодування в розмірі 160000 гривень, передбаченого полісом № ЕР-217585179.

Судом встановлено, що 23.05.2024 ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було виплачено ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 39200,00 грн.

Отже, невідшкодованою залишилась завдана позивачу внаслідок ДТП майнова шкода внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 45857,00 грн (91790,00 грн - (39200,00 грн + 6733,00 грн - вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових пошкодженого автомобіля)).

У позовній заяві позивач також обґрунтовував, що внаслідок ДТП, яка мала місце 27.04.2024, завдано шкоди його майну, яке перебувало в багажному відділенні транспортного засобу, на загальну суму 12307,80 грн.

Таким чином, на переконання позивача, йому невідшкодовано завдану майнову шкоду внаслідок ДТП, яка мала місце 27.04.2024, у розмірі 58164,80 грн.

Судом враховано, що вказана сума знаходиться в межах ліміту страхового відшкодування в розмірі 160000 гривень, передбаченого полісом № ЕР-217585179, а тому належним відповідачем за даним позовом щодо позовних вимог про стягнення майнової шкоди має бути ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

В іншому випадку законодавчо закріплена обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності втрачає сенс, оскільки настання страхового випадку не тягне за собою реалізації договору, обов`язковість якого встановлена законом.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої здоров`ю позивача внаслідок ДТП, яка мала місце 27.04.2024, суд зазначає наступне.

Як уже зазначалося, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з пунктом 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (стаття 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відтак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Судом встановлено, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-217585179 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_3 , тобто відповідача, на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю визначена в розмірі 320000,00 грн.

З копій магнітно-резонансної томографії шийного відділу хребта від 21.05.2024 (а.с. 4 зворот), магнітно-резонансної томографії поперекового відділу хребта від 21.05.2024 (а.с. 4 зворот), магнітно-резонансної томографії голови від 05.07.2024 (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_2 проходив діагностику здоров`я у закладах охорони здоров`я. Діагноз: Передня клиновидна деформація тіла С7, асоційована із гострим його переломом. Дегенеративні зміни шийного відділу хребта, остеохондроз. Помірний Документ сформований в системі «Електронний суд» 24.09.2024 3 спондилоартроз. Центральні протрузії м/дисків С3-С4, C4-C5. Асиметрична циркулярна протрузія м/диску С5-С6. Статичні порушення постави. Анатомічно звужений хребетний канал; - Хондроз поперекового відділу хребта. Помірний спондилоартроз. Статичні порушення постави. Незначне лівобічне форамінальне випинання м/диску L5-S1. МРознаки аномалії розвитку задніх елементів справа на рівні L5-S1 сегменту. Підозріло на спондилоліз L5 справа (рекомендовано співставлення з даними Ro/КА); - Запальні (залишкові) зміни окремих комірок верхівок обох соскоподібних відростків та етмоїдальних комірок. Кістозне утворення глоткового мигдалика (слід диференціювань із кісткою Торнвальда). Гіпоплазія Р1 сегменту ЗМА та V4 сегменту правої хребцевої артерії.

За проведення вищевказаних магнітно-резонансних томографій позивачем понесені витрати на загальну суму 6500,00 грн.

Копіями товарних чеків № 1592 від 16.07.2024, №1581 від 15.07.2024, №210789 від 16.07.2024, №210759 від 15.07.2024, №1604 від 17.07.2024, №109612 від 03.07.2024, № JU6eAxLWxYQ від 03.07.2024 (а. с. 14-16) підтверджується придбання позивачем медикаментів на суму 3344,64 грн.

Таким чином, заявлена позивачем майнова шкода, завдана його здоров`ю внаслідок ДТП, яка мала місце 27.04.2024, у загальному розмірі становить 9844,64 грн.

При цьому Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку, зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків.

Водночас доказів, які б свідчили про звернення потерпілої особи, тобто позивача, до страховика із заявою про відшкодування витрат, заподіяних його здоров`ю, матеріали справи не містять.

Відтак, зважаючи, що вартість майнового збитку, завданого здоров`ю потерпілого у заявленій в позові сумі 9844,64 грн, не перевищує ліміту страхового відшкодування, який становить 320000,00 грн, позивач не звертався із заявою до страховика про здійснення таких виплат, страховиком не приймалося рішення щодо відшкодування шкоди, завданої здоров`ю потерпілого, тому належним відповідачем в частині вказаних вимог буде страховик.

Однак вимог до страховика ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» позивачем не пред`явлено.

Таким чином, оскільки розмір заявленої позивачем до відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у сумі 68009,00 грн, не перевищує ліміту відповідальності страховика, то підстав для покладення відповідальності за заподіяну шкоду на страхувальника - заподіювача шкоди немає, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн слід зазначити наступне.

Положеннями частини першої статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За змістом статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV.

При цьому суд враховує, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі № 761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань.

Таким чином, враховуючи, що позивач, крім моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, яку він має право стягнути зі стаховика відповідно до положень статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах ліміту страхового відшкодування, просить стягнути моральну шкоду, заподіяну наслідками ДТП, що призвели до пошкодження транспортного засобу, порушили нормальні життєві зв`язки, спричинили роздратованість, постійні переживання та турботи, пов`язані із пошкодженням автомобіля, тобто також просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, позаяк не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а тому заподіяна позивачу моральна шкода, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована ОСОБА_3 .

З врахуванням наведеного, оцінюючи наведені позивачем доводи та визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, беручи до уваги обсяг страждань позивача в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку (транспортний засіб вважається фізично знищеним), порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, певний час вимушених змін у життєвих стосунках, суд, із застосуванням принципів розумності і справедливості, визначає розмір моральної шкоди в сумі 5000,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17 (пункти 173, 175).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов переконання про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 шляхом стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 2422,40 грн в дохід держави, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 121,12 грн (2422,40 грн х 5%=121,12 грн).

Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 121,12 грн (сто двадцять одна гривня 12 копійок).

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», місцезнаходження: вул. Глибочицька, 44, м. Київ, 04050, .

Повний текст рішення суду складено та підписано 23 січня 2025 року.

Головуючий суддя О.М. Лавренюк