Номер провадження 2/341/178/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області, у складі

головуючого судді Куценка М.О.,

за участі секретаря судового засідання Сегін І.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду 23.09.2024 р. і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2023 року шлюб було розірвано.

Під час шлюбу у сторін по справі народилася дитина: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні.

Просить позовні вимоги задовольнити та стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 04.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та справу призначено до розгляду по суті (а. с. 25).

20.01.2025 р. від представника відповідача адвоката Дяківа Д.І. надійшов відзив, згідно якого просить задовольнити позовні вимоги частково та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/12 заробітків платника аліментів або 1792 грн у твердій грошовій сумі (а.с.32-33).

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги частково в розмірі частин доходів відповідача зазначаючи, що дана вимога є цілком законною та справедливою. Зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 2019р. по березень 2023 р. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2023 року шлюб розірвано. Дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Їй відомо, що відповідач проживає у с. Старий Угринів Івано-Франквської області разом зі своєю матір`ю та братом. Зазначає, що мама відповідача є працездатного віку, часто їздить за кордон на заробітки до цього часу і це легко перевірити, відповідач її не утримує. Участі у матеріальному забезпеченні дитини останній майже не приймає. Відповідач є працездатного віку. На утриманні інших дітей та інших осіб не має, є працездатною особою, а тому на думку позивача здатен приймати участь в утриманні дитини в розмірі частини доходу. Вона зі свого боку ніяк не перешкоджає спілкуванню відповідача з донькою. Зазначає, що ОСОБА_2 працює водієм в таксі, а також на підприємстві, де виготовляють півфабрикати та має можливість сплачувати їй аліменти розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Дяків Д.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив стягувати аліменти в розмірі 1/12 частини або у твердій грошовій сумі. Зазначає, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів. ОСОБА_2 має нестабільний дохід, його середньомісячна заробітна плата становить близько 10000 грн. Останній проживає разом зі своєю матір`ю. Матір відповідача - ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи. Її доходом є лише пенсія у розмірі 3000-4000 грн. щомісячно, у зв`язку чим відповідач фінансово утримує та допомагає матері. Зазначає, що 1/12 частини розміру аліментів має вистачити на утримання неповнолітньої дитини, оскільки він офіційно ніде не працює, реальної зарплати не має. Зазначає, що відповідач самостійно підрахував, що в разі стягнення аліментів в розмірі частин, виконавча служба буде рахувати розмір аліментів, виходячи з середньої заробітної плати по області на підставі статистичних даних, що буде надмірним для відповідача.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази та матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно ст.ст.76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 01.02.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2023 року шлюб розірвано (а.с.11-12).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9).

Відповідно до свідоцтва про народження дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - батьком дитини є ОСОБА_2 , що не заперечувалось стороною відповідача (а. с. 9).

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами у справі позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 . разом з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також стверджується Витягами з реєстру Бурштинської територіальної громади від 13.09.2024 р. та від 11.09.2024 р. (а.с.7,8).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Вирішуючи заявлений позов по суті суд враховує наступне. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач є особою працездатного віку не має проблем зі здоров`ям, а також на утриманні інших неповнолітніх дітей не має. Що стосується наявності у відповідача матері, як особи з інвалідністю, яка, за словами представника відповідача, перебуває на утриманні відповідача, то суд зазначає наступне. Відповідно до наданих документів, матері відповідача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 17.05.2024 року встановлено другу групу інвалідності (загальне захворювання) на строк до 01.06.2025. Остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею зареєстровані сини: ОСОБА_5 (1989 р.н.) та ОСОБА_2 (1992р.н). Необхідно зазначити, що отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з наявністю матері з інвалідністю 2 групи (а.с.43) не є належним доказом знаходження останньої на утриманні відповідача. Крім того, в разі надання відповідачем добровільної допомоги, у тому числі фінансової, матері, яка є інвалідом, також не свідчить, що його матір перебуває на повному його утриманні. Утримання осіб, у тому числі непрацездатних батьків, передбачає перебування особи (утриманця) на тривалому або постійному матеріальному або грошовому забезпеченні з боку інших осіб, тобто відповідача, і ця допомога повинна бути основним джерелом для існування такої особи. Під час судового розгляду даної справи не було надано належних доказів, що ОСОБА_4 отримує матеріальну допомогу з боку відповідача і ця допомога є єдиним та основним джерелом доходів його матері. Крім того, остання, за його ствердженням, отримує пенсію. Як встановлено в судовому засіданні є ще рідний брат відповідача у справі, який також може допомагати своїй матері. Отже стороною відповідача не надано належних доказів, які б дозволяли суду дійти висновку про наявність на утриманні відповідача інших осіб, та не можливості останнього сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі, відповідно правової позиції позивача зазначеному в судовому засіданні.

Отже, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, потреб дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 26.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Необхідно зазначити, що перерахування відповідачем на користь позивача певних грошових сум в якості сплати аліментів на утримання дитини: 20.10.2024 та 30.11.2024 (після подачі позову до суду а.с. 35, 42), може бути враховане безпосередньо при виконання судового рішення.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що частина 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 27 Конвенції про права дитини, ч.2 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 12, 19, 77,81, 206, 211, 247, 258, 259, 263, 268, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-183 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,- задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 26.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде складено протягом п`яти днів відповідно до положень ЦПК.

Повний текст рішення суду виготовлено 24.01.2025 р.

СуддяМихайло КУЦЕНКО