Справа №519/1379/24
Провадження № 2/519/170/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

20.01.2025 м. Південне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Лемця С.П.,

при секретарі судового засідання Волковій Н.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, який обгрунтовано тим, що 09.06.2006 сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.09.2017 судовим наказом Южного міського суду Одеської області з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі частини його доходу на утримання неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.03.2018 сторони розірвали шлюб.

21.10.2023 між позивачкою та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір №01/21-10 щодо надання послуг з дистанційного навчання доньки ОСОБА_3 . Вартість навчання за повний курс з однієї навчальної дисципліни складає 5450,00 грн.

01.01.2024 між позивачкою та Державаним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» було укладено договір про підготовку абітурієнта № 2024-/ПК01/03200 відповідно до якого оплата за навчання складала 600 грн за кожен предмет на місяць. На виконання вказаного договору позивачем було сплачено суму у розмірі 2400 грн.

Дочка на даний час навчається на 1 курсі «Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського» Одеського національного морського університету на денній формі навчання; ступень вищої освіти бакалавр; спеціальності 281 «публічне управління та адміністрування». Займається за контрактом. Стипендію не отримує. Строк закінчення навчання 30.06.2028. Вартість освітньої послуги за 2024-2025 рік становить 29 300,00 грн. На виконання вказаного договору позивачем було сплачено за перший семестр суму у розмірі 14650 грн. Також до досягнення дитиною повноліття позивачка планує понести витрати за другий семестр навчального року у розмірі 14650 грн.

Окрім того, позивач несе транспортні витрати. Для відвідування занять донька позивача витрачає 2400 грн на місяць.

Таким чином, загальний розмір додаткових витрат на дитину, які вже понесені позивачкою, складає 22500 грн і таку ж суму витрат, позивачка планує понести у майбутньому до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину на рівні з позивачкою, за наявності документального підтвердження як фактично понесених позивачем додаткових витрат на розвиток дитини так і витрат, які за умов договору фінансуються наперед, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 1/2 вартості навчання дитини, у зв`язку з тим, що це є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, пов`язаними з розвитком здібностей дитини.

Ухвалою Южного міського суду від 01.10.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.12.2024 відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки визначені судом аліменти сплачує справно та регулярно, дбає про належне забезпечення спільної дитини, не ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Також відповідач зазначає, що проходив військову службу в ЗСУ, однак після поранення був звільнений з військової служби за станом здоров`я, на теперішній час матеріальне становище погіршилось.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач позов не визнав з підстав зазначених у відзиві, крім того пояснив, що позивач жодним чином не узгоджує із ним свої рішення стосовно розвитку здібностей спільної дитини та її навчання. Відповідач вважає, що аліменти, які утримуються із всіх його доходів, в тому числі пенсії, покривають всі необхідні витрати на дитину, зокрема і на її навчання. Крім того, він є учасником бойових дій, відповідно дитина має пільги і могла б навчатись на бюджеті, однак позивач самостійно вирішила вчинити по іншому.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступних висновків.

Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що 22.09.2017 судовим наказом Южного міського суду Одеської області з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі частини його доходу на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

06.03.2018 сторони розірвали шлюб, донька залишилась проживати з матір`ю (а.с.19, 22).

21.10.2023 між позивачкою та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір №01/21-10 щодо надання послуг з дистанційного навчання доньки ОСОБА_3 . Вартість навчання за повний курс з однієї навчальної дисципліни складає 5450,00 грн (а.с.23).

01.01.2024 між ОСОБА_3 та Державаним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» було укладено договір про підготовку абітурієнта № 2024-/ПК01/03200 відповідно до якого оплата за навчання складала 600 грн за кожен предмет на місяць. На виконання вказаного договору позивачем було сплачено суму у розмірі 2400 грн (а.с.26-30).

Донька ОСОБА_3 на даний час навчається на 1 курсі «Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського» Одеського національного морського університету на денній формі навчання, за контрактом. Строк закінчення навчання 30.06.2028. Вартість освітньої послуги за 2024-2025 рік становить 29300,00 грн. На виконання вказаного договору позивачем було сплачено за перший семестр суму у розмірі 14650 грн. Також до досягнення дитиною повноліття позивачка планує понести витрати за другий семестр навчального року у розмірі 14650 грн (а.с.31-38).

Окрім того, позивач несе транспортні витрати. Для відвідування занять донька позивача витрачає 2400 грн на місяць.

Станом на час розгляду справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не досягла повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 185 СК України визначено порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтувала свої вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання дитини на підготовчих курсах та у вищому закладі розвитком здібностей дитини, зазначила, що підготовчі курси створюють унікальне освітнє середовище, яке сприяє всебічному розвитку особистості абітурієнта, виходячи далеко за межі просто повторення та проходження шкільної програми. Кошти, що буди сплачені позивачкою за навчання у вищому навчальному закладі та планують бути сплачені, підлягають стягненню як додаткові витрати на утримання дитини також з огляду на постанову ВС по справі № 545/819/18 від 01.04.2019

Суд зауважує, що відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» Одеського національного морського університету є закладом фахової вищої освіти. За вказаним договором ОСОБА_3 є здобувачем фахової вищої освіти.

Отже навчання у закладі фахової вищої освіти не є розвитком здібностей чи талантів дитини, а є здобуття дитиною фахової освіти за відповідною спеціальністю.

Одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства є стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Такий обов`язок батьків є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини.

Крім того, позивач не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також не довела погодження такого вибору з батьком дитини.

Суд зазначає, що навчання дитини у закладі фахової вищої освіти є здобуттям дитиною відповідної спеціальності за обраним фахом, не є розвитком її здібностей чи талантів, а тому витрати одного з батьків на таке навчання дитини не відносяться до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року по справі № 336/1488/19.

За таких обставин, суд вважає, що позивачкою не доведено, що понесені нею додаткові витрати на дитину, зокрема на оплату навчання у «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» Одеського національного морського університету були зумовлені особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, такими як наявністю досягнень чи особливих здібностей дитини, які потрібно розвивати.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 3, 12, 81, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, ст. 185 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Дата складання повного судового рішення та його проголошення 24.01.2025 о 15.00 год.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ