Справа № 464/5555/24
пр.№ 2/464/390/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23.01.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Варениці Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений 25.02.2010, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №239, та стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 25 лютого 2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі, в якому у сторін народилось двоє дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з тим, позивач зазначає, що спільне сімейне життя у них не склалось, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Протягом тривалого часу відповідач не цікавиться дітьми, участі у їх вихованні та утриманні не приймає. Вважає збереження шлюбу неможливим, оскільки у неї з чоловіком різні інтереси та погляди на життя, у зв`язку із чим заперечує можливість примирення та просить розірвати шлюб. Крім того зазначає, що неодноразово намагалась дійти згоди із ОСОБА_2 щодо розподілу витрат, необхідних для утримання та забезпечення гармонійного розвитку дітей, однак останній жодних коштів на утримання дітей не надає. Таким чином, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у частці від його доходу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23.08.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23.01.2025 постановлено здійснювати заочний розгляд даної справи.

Позивач ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, останній скерував до суду заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не скеровував.

Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, приходить до висновку про що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.02.2010 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 25 лютого 2010 року уклали шлюб, зареєстрували такий у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за №239.

В подружжя є неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 24.10.2012, серії НОМЕР_3 від 20.01.2011 відповідно.

Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили, не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові та довіри, без якого повноцінна сім`я існувати не може, а примирення неможливе.

Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак шлюб необхідно розірвати.

Крім того, статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

При цьому, статтею 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Так, при визначенні розміру аліментів, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме вік дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на яких позивач просить стягувати аліменти з відповідача, потреби на їх утримання, стан їх здоров`я та матеріальне становище, а також те, що відповідач є особою здоровою, працездатною, оскільки доказів, які б свідчили про те, що останній за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання дітей суду не надано, та те, що обов`язок утримувати дитину в рівній мірі покладається на обох батьків, водночас, зважаючи на те, що позивачем не надано доказів щодо достатності заробітку (доходу) платника аліментів для стягнення з нього аліментів у розмірі не меншому розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відтак суд приходить до висновку про те, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягувати аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, а саме з 20 серпня 2024 року, та до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку із чим позов слід задовольнити частково.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. за позовну вимогу немайнового характеру, а саме розірвання шлюбу, відтак враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Крім того, зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі ст. ст. 79, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 247, 263-265, 273, 280, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Шлюб, укладений 25 лютого 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №239, розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 серпня 2024 року та до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуюча Сабара Л.В.