Провадження № 2/202/1742/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

23 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Слюсар Л.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до держави Російська Федерація про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача держави російська федерація про відшкодування моральної шкоди, в якому позивач просить суд: стягнути з держави Російська Федерація на його користь на відшкодування моральної шкоди 35000 євро еквівалент 1533511,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 грудня 2024 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 січня 2025 року вказану позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано термін для усунення недоліків тривалістю 10 (десять) днів з моменту отримання ухвали. Підставою залишення позовної заяви без руху вказано те, що позивачем не оплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Так, згідно з частиною 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем же в позовній заяві зазначено, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Як вбачається зі змісту вищевказаної норми, у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, позивачі мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Разом з тим, доказів вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно позивачем не додано. А, як вбачається із долучених доказів позивач зареєстрований та постійно проживає в м. Дніпро.

Відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 місто Дніпро, де зареєстрований позивач, не є тимчасово окупованою територією.

21 січня 2025 року засобами поштового звя`зку на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2025 року позивачем надано на адресу суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. В якій вказав, що військова агресія рф проти України призвела до його вимушеного переселення до іншої країни, за межі України. Зазначив, що це підтверджується копією його паспорту громадянина для виїзду за кордон, який долучено до позову.

Дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї двох доказів, а саме: 3-4, 10-11 копії аркушів паспорту громадянина України ОСОБА_1 Серія НОМЕР_1 , виданого Індустріальним РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 21 травня 2012 року та копії картки фізичної особи-платника податків, доходжу висновку про неможливість прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до держави Російська Федерація про відшкодування моральної шкоди, до провадження Індустріального районного суду м.Дніпропетровська у зв`язку з не оплатою судового збору за подання позовної заяви до суду.

Крім того, не можуть бути прийнято до уваги посилання позивача на судові рішення по інших аналогічних справах, оскільки в кожній справі суд вирішує процесуальні питання, зокрема щодо наявності підстав для звільнення заявника від сплати судового збору, виключно з огляду на конкретні обставини конкретного позову.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Хоча позивачем і було спрямовано на адресу суду заяву в порядку виконання приписів ухвали судді від 03 січня 2025 року, в той же час фактично недоліки позовної заяви усунуті не були.

За таких обставин, вважаю, що у встановлений в ухвалі строк, недоліки позовної заяви не усунуто, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 185 ЦПК України позовну заяву необхідно вважати неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Відповідно до ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи що недоліки позовної заяви ОСОБА_1 усунені не були, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Російська Федерація про відшкодування моральної шкоди визнати неподаною та повернути позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.П. Слюсар