Справа № 464/5464/24 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/811/3911/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Ковальчука Ю.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Македона Олександра Андрійовича, представника Акціонерного товариства «Універсал Банк», на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 18 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (в подальшому - «позивач», «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення зі згаданої відповідачки заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank», який було укладено між згаданими сторонами 18 квітня 2019 року, у розмірі 12 256 грн. 07 коп. заборгованості за тілом кредиту станом на 26 травня 2024 року, покликаючись на невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань (а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 44-46).

Дане рішення оскаржив представник позивача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі,покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом першої інстанції «не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення Споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту».

Звертає увагу на те, що «всі Умови і правила за всі періоди є розміщеними на сайті Monobank (…), є публічно доступними, викладеним у форматі PDF, з зазначенням рішень на підставі яких вони прийняті та часом набуття їх чинності» і на них відповідачка погодилася, що зазначено у її Анкеті-заяві.

Стверджує, що оскаржуване рішення містить «посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку Банку, що саме ці Умови і правила розумів Відповідач та ознайомився і погодився з ними», однак такі посилання вважає «безпідставними, оскільки вони не гуртуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 50-54).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 61-62).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між Банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, відмову у задоволенні позовних вимог суд мотивував їх недоведеністю, а саме: тим, що позивачем (Банком) в обґрунтування заявлених позовних вимог:

-не долучено до позовної заяви жодних документів, передбачених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним;

-не долучено до позовної заяви доказів того, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт;

-не зазначено у позовній заяві, яку саме картку було видано відповідачці;

-не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку та виписки по цьому рахунку, яка мала б підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, оскільки у відповідності до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписка особового рахунку клієнта (рух коштів) підтверджує виконання за день операцій клієнтом (а.с. 44-46).

В той же час, оскаржуване рішення не містить такого посилання суду, як «недоведеність з боку Банку, що саме ці Умови і правила розумів Відповідач та ознайомився і погодився з ними», а тому доводи апеляційної скарги стосовно наведеного є надуманими і такі не можуть прийматися до уваги.

Так само, як в оскаржуваному рішенні не міститься посилання на «механізм отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення Споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту», а також не ставиться під сумнів доступність «всіх Умов і правил за всі періоди … на сайті Monobank» та згоду на них відповідачки, а тому доводи апеляційної скарги і в цій частині до уваги прийматися не можуть.

Не погодившись з висновками оскаржуваного рішення про недоведеність Банком заявлених позовних вимог, згаданий позивач (як апелянт) щонайменше мав би навести у апеляційній скарзі аргументи стосовно того, яку саме Платіжну картку ним було видано відповідачці на виконання умов укладеного між ними 18.04.2019 року Договору про надання банківських послуг (пункти 2.1 Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк»; а.с. 9-21), а також долучити до апеляційної скарги:

-документи, передбачені Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», які б підтверджували переказ позивачем кредитних коштів на рахунок відповідачки (або спростувати у доводах апеляційної скарги висновки суду з цього приводу);

-докази того, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт (або спростувати у доводах апеляційної скарги висновки суду з цього приводу);

-докази про відкриття на ім`я відповідачки поточного рахунку і зарахування кредитних коштів на цей рахунок (пункт 2.1 Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк»; а.с. 9-21) та виписку по цьому рахунку про рух коштів на ньому.

В той же час, жодного з вищенаведених аргументів оскаржуваного рішення апелянтом спростовано не було, а зазначених в оскаржуваному рішенні доказів (якими мали б обґрунтовуватися позовні вимоги) не було подано і до суду апеляційної інстанції, а в апеляційній скарзі не наведено причин такого неподання.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для задоволення позовних вимог Банку) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2025 року - 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачки 12 256 грн. 07 коп. заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank».

Відтак, ціна позову у цій справі складає 12 256 грн. 07 коп., що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 12 256 грн. 07 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Македона Олександра Андрійовича, представника Акціонерного товариства «Універсал Банк», залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 18 листопада 2024 року- без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 27 січня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.