Дата документу 15.01.2025 Справа № 334/5306/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/5306/23 Головуючий у 1 інстанції Бредіхін Ю.Ю.
Провадження № 22-ц/807/241/25 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Гончар М.С.,

Кухаря С.В

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2024 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення суми,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 24 131,96 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя 01 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь концерну «Міські теплові мережі» суму основного боргу у розмірі 37 417 гривень 09 копійок.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь концерну «Міські теплові мережі» судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

В частині вимог до ОСОБА_1 відмовлено.

30.09.2024 року представником відповідача адвокатом Матвіїв Є.І. подано заяву про стягнення з позивача судових витрат у розмірі 12 313,80 грн., які відповідач поніс у зв`язку із розглядом цієї справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя 01 жовтня 2024 року відмовлено представнику ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду представник ОСОБА_1 Матвіїв Є.І. подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просила ухвалу суду скасувати та постановити додаткове рішення у справі по суті заявленого клопотання про розподіл судових витрат відповідача у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, представника не направив, причини суду не повідомив.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

З огляду на вказане та враховуючи баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За приписами частин першої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлена судом першої інстанції ухвала не відповідає зазначеним вище нормам процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 24 131,96 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн.

Відповідач ОСОБА_1 з 11.05.2019 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . У період з 2003 р. по квітень 2023 року фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачем ОСОБА_1 у належний та допустимий спосіб доведено факт відсутності фактичного користування послугами позивача у спірний період.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2024 року частково задоволено позов концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення суми, стягнуто суму боргу та судового збору з ОСОБА_3 , в частині вимог до ОСОБА_1 відмовлено.

30.09.2024 року представником відповідача адвокатом Матвіїв Є.І. подано заяву про стягнення з позивача судових витрат у розмірі 12 313,80 грн., які відповідач поніс у зв`язку із розглядом цієї справи. В обґрунтування заяви подані суду копії угоди про надання правової допомоги, розрахунок витрат, акти виконаних робіт, а також платіжні інструкції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя 01 жовтня 2024 року відмовлено представнику ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення, в обґрунтування чого зазначено, що що спір виник через дії, а точніше бездіяльність відповідача, яка полягала у тривалому нездійснені обов`язкової реєстрації фактичного місця проживання у відповідності до вимог чинного законодавства та не повідомленні позивача про фактичну відсутність за місцем реєстрації і неспоживанні послуг позивача, через що позивачем і було пред`явлено вимогу у тому числі і їй.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не оцінуючи якість послуг адвокатів відповідача та умови оплати їх послуг, погоджені сторонами, посилаючись, що спір виник виключно через бездіяльність відповідача, дійшов висновку про те, що задоволення заяви відповідача призведе до порушення принципів пропорційності та верховенства права та відмовив в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З 15 грудня 2017 року ЦПК України запроваджено нові правила компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

1. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

2. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

3. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.3 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин четвертої, п`ятої та дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності, такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20.

Правова допомога відповідачу ОСОБА_1 у справі № 334/5306/23 надавалася на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги № 2024/06/К-Ф від 12.06.24 р.

Згідно пп. 8.1.1., що міститься в Додатку № 1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 2024/06/К-Ф від 12.06.24 р. гонорар за надану правову допомогу в суді першої інстанції складає «(8.1.1.) За правову допомогу КЛІЄНТ сплачує АДВОКАТУ гонорар: (а) 1500,00 грн фіксована вартість правничої допомоги за ознайомлення та аналіз з матеріалами електронної справи № 334/5306/23 в системі «Електронний суд», що включає, зокрема, складання та подання заяви про надання доступу до матеріалів електронної справи № 334/5306/23 (б) 10000,00 грн. - фіксована вартість правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції за оскарження заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.23 р. у справі № 334/5306/23, що включає, зокрема: складання та подання заяви про перегляд заочного рішення; складання та подання письмових пояснень ( в разі необхідності); складання та подання заяв та клопотання з процесуальних питань (без обмеження в кількості); в разі скасування оскаржуваного заочного рішення складання та подання відзиву на позов; в разі надходження відповіді на відзив, складання та подання заперечення на відповідь на відзив; складання та подання доказів понесених судових витрат; участь у двох судових засіданнях ( враховуються Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.11.2024 13 всі судові засідання, які були призначені та до участі в яких адвокат готувався та очікував на їх проведення); за 3-є і кожне наступне судове засідання вартість правничої допомоги сплачується додатково згідно публічних розцінок адвоката, що додатково фіксується в даному договорі. (в) 1000,00 грн. фіксована вартість участі адвоката за одне судове засідання 3-є і кожне наступне (в разі потреби), що складають ІНТЕРЕС КЛІЄНТА (г) в разі необхідності залучення адвоката до апеляційного провадження/необхідності апеляційного оскарження сторони укладають договір про зміни та доповнення до даного договору, в якому обумовлюють домовленість сторін.

У цивільній справі № 334/5306/23 призначалося 4 судові засідання, до участі у яких Адвокат готувалася та/чи приймала участь: 16.07.24 р.; 05.08.24 р.; 06.09.24 р.; 23.09.24 р.

Клієнтом сплачено гонорар за надання правничої ( правової) допомоги: - 19.06.24 р. в сумі 1500,00 грн. Платіжна інструкція № @2PL592143 від 19.06.24 р. на суму 1500,00 грн., призначення платежу «Сплата за гонорар згiдно договору про надання правничої допомоги N 2024/06/К-Ф вiд 12.06.2024.» - 28.06.24 р. в сумі 7000,00 грн. Платіжна інструкція № @2PL034860 від 28.06.24 р. на суму 7000,00 грн., призначення платежу «Сплата за продовження роботи по справi ОСОБА_1 » - 01.07.24 р. в сумі 1900,00 грн. Платіжна інструкція № @2PL451439 від 01.07.24 р. на суму 1900,00 грн., призначення платежу «Сплата за продовження роботи по справi Красюк Ю.Ю +судовий збiр...» (01.07.24 р. Адвокат перед подання заяви про перегляд заочного рішення сплатила від імені клієнта судовий збір за подання цієї заяви, що разом із комісією склало 616,50 грн - квитанція

№ 1882-2193-0967-8068 від 2024-07-01). - 11.09.24 р. в сумі 1700,00 грн. Платіжна інструкція № @2PL841333 від 11.09.24 р. на суму 1700,00 грн., призначення платежу «Сплата за надання правничої( правової) допомоги по справi 2024/06/К-Ф вiд 12.06.2024, згiдно договору..»

Всього відповідачкою сплачено гонорару 11483,50 ГРН. (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят три гривні 50 копійок).

Також відповідно до п. 8.1.2. Договору Витрати, понесені АДВОКАТОМ у зв`язку із виконанням доручення КЛІЄНТА підлягають відшкодуванню в максимально швидкі терміни, але не пізніше строку, встановленого для оплати послуг АДВОКАТА. Зокрема, але не виключно, такими витратами вважаються транспортні витрати, поштові витрати, послуги зв`язку, послуги, пов`язані із нотаріальним посвідченням документів, сплачені від імені КЛІЄНТА судовий збір, інші платежі на користь третіх осіб тощо.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові від 20 липня 2021 року справа № 922/2604/20 Верховний Суд зазначив, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19.

Факт отримання відповідачкою професійної правничої допомоги підтверджується з повному обсязі матеріалами справи.

Оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.24 р. у справі №334/5306/23 в частині вимог до відповідача ОСОБА_1 рішення було винесено на користь скаржника ОСОБА_1 , то судові витрати відповідача мали бути покладені на позивача.

У зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 12 313,80 грн.

14 січня 2025 року до Запорізького апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 Матвіїв Є.І. про стягнення понесених судових витрат, у зв`язку з переглядом справи в апеляційному суді у розмірі 6 364,30 грн, в тому числі зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя 01 жовтня 2024 року.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При поданні апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 605 гривні 60 копійок.

Окрім цього, скаржниця отримувала професійну правничу допомогу.

Правова допомога відповідачу ОСОБА_1 у справі № 334/5306/23, провадження № 22-ц/807/2395/24 надавалася на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги № 2024/11/К-Ф від 19.11.24 р.

Згідно пп. 8.1.1., що міститься в Додатку № 1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 2024/11/К-Ф від 19.11.24 р. гонорар за надану правову допомогу в апеляційній інстанції складає «(8.1.1.) За правову допомогу КЛІЄНТ сплачує АДВОКАТУ гонорар: (а) 7000,00 грн фіксована вартість правничої допомоги за складання та подання апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.24 р. № 334/5306/23. За клієнтом числиться знижка 20% у зв`язку із залученням адвоката до апеляційного провадження у справі, в якій адвокат приймав участь у першій інстанції. Фіксована вартість правничої допомоги з урахуванням знижки 20% СКЛАДАЄ 5600,00 грн.

Скаржницею сплачено гонорар за надання правничої ( правової) допомоги у справі № 334/5306/23, провадження № 22-ц/807/2395/24 : - 20.11.24 р. в сумі 5600,00 грн. Платіжна інструкція № @2PL037915 від 20.11.24 р. на суму 5600,00 грн. Окрім цього, скаржницею понесено поштові витрати - 147,80 грн. грн.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено в повному обсязі, колегія суддів вважає, що стягненню з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 6 364,30 грн.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя 01 жовтня 2024 року у цій справі скасувати, прийняти постанову наступного змісту.

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення з позивача судових витрат задовольнити.

Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 12 313,80 грн.

Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 6 364,30 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 січня 2025 року.

Головуючий

Судді: