ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6790/24
Провадження № 2-о/210/20/25
У Х В А Л А

іменем України

20 січня 2025 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Сільченко В.Є.

секретаря судового засідання Козіної В.А.

за участю:

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про встановлення факту, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про встановлення факту.

Ухвалою суду від 02.12.2024 року прийнято заяву до розгляду.

24.12.2024 до суду надійшли пояснення голови виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради Шаповалова Г. Зазначає, що заявницею було обрано неефективний спосіб захисту своїх прав. Квартира АДРЕСА_1 на підставі ордеру №1069 від 25.12.1990 року була надана ОСОБА_2 на склад сім`ї три особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Сім`я ОСОБА_5 зареєструвалась в зазначеній вище квартирі.

22.09.2007 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_6 і після реєстрації шлюбу взяла його прізвище - ОСОБА_7 .

З довідки №15643 від 19.12.2024 року вбачається, що за відомостями Реєстру Криворізької територіальної громади, ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 27.04.2010 року. Таким чином, заявниця добровільно змінила місце свого проживання з однієї адреси на іншу, втративши право користування квартирою АДРЕСА_3 і набула право користування квартирою АДРЕСА_4 .

18.11.2024 року заявниця та її сім`я - чоловік та донька добровільно знялися з реєстрації з квартири по АДРЕСА_5 , щоб при подачі до суду 21.11.2024 року можно було стверджувати, що вона не має реєстрації.

Чоловік та донька заявниці зареєструвались в квартирі АДРЕСА_6 .

Крім того, в провадження Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу перебувала цивільна справа №210/3373/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Рішенням суду від 20.01.2023 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

09.09.2024 року на зазначене рішення ОСОБА_3 була подана апеляційна скарга, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.11.2024 року була залишена без руху.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла і усунути недоліки в апеляційній скарзі немає кому.

З довідки №15644 від 19.12.2024 року вбачається, що за відомостями Реєстру Криворізької територіальної громади, зареєстровані особи в квартирі АДРЕСА_3 не значаться.

Оскільки заявниця змінила в 2010 році добровільно місце своєї реєстрації, вона втратила право користування зазначеною квартирою.

Вказана квартира неприватизована та перебуває в комунальній власності і підлягає розподілу серед осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

За таких обставин просить вимоги ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту залишити без розгляду.

До початку судового засідання 10.01.2024 року керуючи й справами виконкому районної у місті ради Петренко С. надав до суду лист, згідно якого просив розглянути цивільну справу без участі представника виконкому районної у місті ради за наявними в матеріалах справи документами з урахуванням доводів, викладених у наданому пояснення.

Заявниця в судовому засіданні підтримала заяву та просила суд задовольнити її.

Суд, заслухавши думку заявниця, оглянувши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про право цивільне.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Із позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 на сьогоднішній день не має житла, окрім батьківської квартири, в приватизації житла вона ніколи не приймала участі, її місце проживання ніде не зареєстроване, а право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_3 , на її думку, належить їй як члену сім`ї, згідно ордеру.

З копії ордеру на житлову площу №1069 встановлено, що кімната АДРЕСА_7 була видана гр. ОСОБА_8 , членами сім`ї якого є дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_9 (а.с. 27).

В той же час ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 ..

Наразі за адресою: АДРЕСА_8 ніхто не зареєстрований (а.с. 34).

Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Тлумачення правової природи ордера на зайняття жилого приміщення викладено у постанові Верховного Суд у постанові від 17.11.2021 року у справі №759/3119/16-ц.

Відповідно до статті 121 ЖК Української PCP порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Статтею 122 ЖК Української РСР передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Особи, яким може бути надано службові жилі приміщення, визначений в Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженому постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37 «Про службові жилі приміщення».

Відповідно до пункту 21 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженому постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер (додаток № 2), який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів.

Верховний Суд у постанові від 17.11.2021 року у справі №759/3119/16-ц звернув увагу, що зазначений строк дійсності ордера є присічним і поновленню судом не підлягає. При цьому за спливом тридцятиденного строку ордер втрачає свою силу і вселення на його підставі в жиле приміщення не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з ст. 824 ЦК України на вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найму житла може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах.

Частиною 4 ст. 816 ЦК України визначено, що порядок користування житлом наймачем та особами, які постійно проживають разом з ним, визначається за домовленістю між ними, а у разі спору - встановлюється за рішенням суду.

Тож, закріплене в ч. 1 ст. 9 ЖК України право безстрокового користування жилими приміщеннями в будинках державного та комунального житлового фонду, що виникає на підставі договору найму, не свідчить про те, що договір не може змінюватись. З часом стосунки між наймачем та членами його сім`ї змінюються; виникають інші фактори, у відповідності до яких договір найму жилого приміщення потребує змін.

Частинами 1 та ч. 2 ст. 106 ЖК України передбачено право будь-якого члена сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, у разі смерті наймача, на зміну договору найму жилого приміщення, що був раніше укладеним, визнання його наймачем за договором найму, а у разі відмови наймодавця спір може бути вирішено в судовому порядку. Отже, у цьому випадку член сім`ї наймача має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення, у разі смерті попереднього наймача, та має право вимагати визнання за ним права користування жилим приміщення.

Судом застосовується принцип рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї згідно зі ст. 64 ЖК України, інший член сім`ї, що залишився проживати у жилому приміщенні та звертається до суду за захистом своїх прав, заміщує попереднього наймача в договірних правовідносинах найму за раніше укладеним договором. Отже, судовому розгляду підлягають спори у випадку, якщо наймодавець не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором згідно з ч. 2 ст. 64 та ч. 1 ст. 106 ЖК України.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі №139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: «Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».

Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення заяви без розгляду, оскільки вбачається спір про право.

Встановлення вказаного факту не носить безспірний характер, так як встановлення цього факту може вплинути на права та обов`язки заінтересованих осіб.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.294, 315, 260, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про встановлення факту залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 24 січня 2025 року.

Суддя: В. Є. Сільченко