УХВАЛА

/про забезпечення позову/

«28» січня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва:

у складі головуючої судді Тесленко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Бережної С.П.,

представника позивача за первісним позовом

(відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним позовом

(позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_3 , адвоката Воробйова Олексія Володимировича, про забезпечення позову у цивільній справі за об`єднаними провадженнями за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору та встановлення місця проживання дитини з батьком, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Саксаганського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 , в особі представника - адвоката Воробйова О. В. з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору та встановлення місця проживання дитини з батьком.

09 жовтня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 10 жовтня 2024 року.

25 жовтня 2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Саксаганського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

28 жовтня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на запити надійшла до суду 04 листопада 2024 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 07 листопада 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

07 листопада 2024 року Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві зустрічну позовну заяву, подану ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Саксаганського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору та встановлення місця проживання дитини з батьком та прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 адвоката Воробйова Олексія Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору та встановлення місця проживання дитини з батьком, відмовлено.

27 січня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказується, що первісна позовна заява від 07.10.2024 року мотивована тим, що шлюб між сторонами розірваний рішенням Солом`янського районного суду у справі №760/17905/22 від 09.03.2023 року. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - дитина). Договором, сторони погодили місце проживання спільної дитини, необхідність участі кожного із батьків у її вихованні, а також аліментні зобов`язання. Проте, з моменту укладення Договору відбулися суттєві зміни обставин, що спричинили необхідність внесення змін до його положень відповідно до пункту 5.6 Договору. Однак, незважаючи на спроби досягти взаємної згоди між сторонами, що враховувала б їхні інтереси, а також волевиявлення дитини щодо її подальшого місця проживання, сторони не можуть дійти згоди. У зв`язку з цим виникла необхідність звернутися до суду з відповідною заявою про розірвання Договору та встановлення місця проживання дитини. У відповідності до пункту 1.2. Договору сторони погодили, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з Відповідачем, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Так, до березня 2023 року дитина проживала разом із Відповідачем та її співмешканцем за вказаною в Договорі адресою. Після розірвання відносин з співмешканцем та втрати права користування зазначеною у пункті 1.2 Договору квартирою, відповідач разом із дитиною були змушені переїхати до своїх батьків у АДРЕСА_2 . З 22.06.2024 та до сьогодні дитина проживає з позивачем та його новою сім`єю. При цьому дитина перебуває на повному забезпеченні в позивача та його сім`ї. Проживання з позивачем є виключно бажанням самої дитини та відповідає її інтересам. За час перебування з позивачем, дитина забезпечена повноцінним медичним оглядом, сімейним затишком, любов`ю, відвідує дитячі табори, займається в КДЮСШ «Олімп» на відділенні футболу, відвідує психолога, ходить на додаткові заняття з української мови та каліграфії, відвідує групові заняття з англійської мови. Водночас дитина забезпечена кімнатою з власним ліжком, якого не мав за час проживання з відповідачем. Відповідач з липня 2024 і до сьогодні жодних коштів на дитину не перераховувала. Більше ніж пів року не проявляла активних дій, щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків. Натомість, позивач у відповідності до пункту 4.2. Договору продовжує перерахування аліментних зобов`язань на банківський рахунок відповідача, що підтверджується долученими до заяви випискою та платіжними інструкціями. Пунктом 4.3. Договору встановлено, що аліменти повинні бути сплачені батьком (позивачам) не пізніше 10 числа кожного поточного місяці шляхом перерахування на картковий рахунок матері (відповідача). За період з липня 2024 року по січень 2025 року, позивач перерахував на банківський рахунок відповідача аліментні зобов`язання на загальну суму 42 000,00 гривень. У відповідності до статті 179 Сімейного кодексу України (далі - СК України) аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідач протягом тривалого часу, а саме сім місяці, отримує аліменти на дитину, які є власністю самої дитини, проте їх цільове використання в інтересах дитини не здійснюється. Таким чином відбувається порушення не тільки чинного законодавства, а й розділу ІV Договору, зокрема пункту 4.7. У зв`язку з цим виникла необхідність забезпечення збереження аліментів для дитини. З огляду на вищезазначене, вважають, що існують належні та обґрунтовані підстави для забезпечення позову. З урахуванням особливостей справи та в інтересах дитини, виникла необхідність у забезпеченні позову шляхом зупинення виконання ОСОБА_3 аліментних зобов`язань за Договором між батьками щодо місця проживання, участі у вихованні та утриманні дитини від 29.11.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чикиш М. М., зареєстрованого в реєстрі за №582 у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, які мають сплачуватися не пізніше 10 (десятого) числа кожного поточного місяця на картковий рахунок ОСОБА_2 до завершення розгляду судом справи №760/25345/24 та набрання рішення законної сили. З урахуванням обставин справи та в інтересах дитини, позивач наполягає на необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання аліментних зобов`язань відповідачем на період розгляду справи судом. Згідно з пунктом 4.3 Договору, аліментні зобов`язання у розмірі 6 000 гривень щомісяця перераховуються на картковий рахунок відповідача. Проте існують обґрунтовані підстави вважати, що ці кошти не використовуються на потреби дитини або використовуються неналежним чином. Відсутність чіткої інформації про їх подальше цільове використання створює ризики, які порушують фінансові інтереси дитини. Кошти, отримані у вигляді аліментів, є власністю дитини. Відсутність контролю за їх використанням з боку відповідача та ймовірність їхнього використання не за призначенням суперечать інтересам дитини. Таким чином, зупинення виконання аліментних зобов`язань тимчасово позбавить відповідача можливості розпоряджатися цими коштами неналежним чином до моменту винесення рішення судом. У даній справі існує реальний ризик унеможливлення виконання судового рішення через дії відповідача. Зокрема, у разі продовження надходження аліментів на картковий рахунок відповідача, позивач позбавлений можливості контролювати їх цільове використання, що може створити підґрунтя для подальших суперечок і конфліктів. Рішення про тимчасове зупинення виконання аліментних зобов`язань зменшить напруженість у взаєминах між позивачем та відповідачем і дозволить уникнути фінансових суперечок у майбутньому. Це забезпечить прозорість фінансових питань, пов`язаних із витратами на потреби дитини, що відповідає її найкращим інтересам. Раніше позивач вже звертався до суду з клопотанням про перерахування аліментів безпосередньо на особистий рахунок дитини, обґрунтовуючи це необхідністю забезпечення збереження коштів для подальшого використання виключно на потреби дитини. Проте суд відмовив у задоволенні цієї заяви, залишивши ризики нецільового використання аліментів невирішеними. У разі продовження нарахування аліментів на картковий рахунок відповідача існує ризик, що кошти не будуть спрямовані на забезпечення стабільного розвитку дитини. Враховуючи можливі фінансові труднощі відповідача, це може погіршити фінансовий стан дитини. Водночас звертаємо увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження фінансового становища відповідача, оскільки відповідна інформація не була надана нею. Це викликає обґрунтовані сумніви щодо можливого використання відповідачем отриманих аліментів не за цільовим призначенням, а на власні потреби. Особливо це актуально з огляду на те, що за весь період проживання дитини з позивачем на банківський рахунок відповідача було перераховано 42 000 грн., а їх цільове використанні не повідомлено останнім. З огляду на вищезазначене, зупинення виконання аліментних зобов`язань є адекватним і необхідним заходом для захисту прав дитини та забезпечення стабільного розгляду справи без ризиків ускладнення виконання судового рішення. Це рішення гарантує мінімізацію негативних наслідків, захищає інтереси дитини та відповідає принципам справедливості й розумності. Ці заходи є необхідними для забезпечення справедливого і своєчасного виконання рішення суду, що у кінцевому результаті гарантуватиме дотримання прав дитини та належне використання аліментних коштів в її інтересах. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав, та інтересів позивача, який звернувся до суду в інтересах дитини у разі задоволення позовних вимог. Відповідач протягом тривалого часу не вчиняє жодних дій, спрямованих на належне виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення дитини на належному та достойному рівні, а також на забезпечення її розвитку та врахування інтересів дитини у прийнятті рішень. Відсутність дій з боку відповідача не дозволяє дитині отримувати адекватну підтримку для її гармонійного розвитку. З огляду на те, що відповідач з липня 2024 року не проживає з дитиною, не приймає участі у її вихованні та забезпеченні, але при цьому отримує аліментні зобов`язання за Договором, який на даний момент оспорюється в суді, існують підстави вважати, що аліменти не використовуються в інтересах дитини. Відсутність ефективного виконання батьківських обов`язків створює ризики для добробуту та розвитку дитини. З огляду на вищезазначене, позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову, а саме зупинити виконання ОСОБА_3 аліментних зобов`язань за Договором між батьками щодо місця проживання, участі у вихованні та утриманні дитини від 29.11.2022 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чикиш М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 582 у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, які мають сплачуватися не пізніше 10 (десятого) числа кожного поточного місяця на картковий рахунок ОСОБА_2 до завершення розгляду судом справи №760/25345/24 та набрання рішення законної сили.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27 січня 2025 року для розгляду зазначеної заяви про забезпечення позову визначено суддю Тесленко І.О.

В підготовче засідання представник позивача за первісним позовом з`явився, заяву про забезпечення позову підтримав, вказав, що дитина на цей час проживає з позивачем, при цьому, він продовжує на підставі укладеного з відповідачкою договору здійснювати сплату їй аліментів, які на дитину не витрачаються. Також зазначив, що ним відповідачці засобами електронної пошти направлявся адвокатський запит щодо використання зазначених коштів, наразі відповіді на нього він не отримав.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 приймала участь в судовому засідання за допомогою відеоконференцзв`язку. Проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечувала, вказала, що гроші, які сплачуються позивачем за первісним позовом вона на цей час не витрачає, оскільки їй не дають спілкуватись з дитиною, в подальшому, кошти будуть використані за призначенням.

Вислухавши учасників справи, дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1 - 1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Разом із тим, передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 10 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не повинен надавати оцінку доказам в обґрунтування вимог чи заперечень проти позову, робити висновки про існування або відсутність підстав для задоволення позову. В першу чергу суд повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду вразі задоволення позову.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, як зазначено в ухвалі Верховного суду від 03 березня 2021 року у справі №756/326/20 цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (майбутньої позовної вимоги), зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Із матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що між позивачем та відповідачем виник спір, предметом якого є розірвання договору та встановлення місця проживання дитини з батьком та зустрічними вимогами про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

При цьому сплата аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 проводиться на підставі договору між батьками щодо місця проживання, участі у вихованні та утриманні дитини від 29 листопада 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чикиш М.М.

Отже, оскільки даний договір за своєю юридичною природою одночасно є й виконавчим документом (виконавчий лист за договором між батьками щодо місця проживання, участі у вихованні та утриманні дитини не видається), а визначений договір не розірвано, то зупинення виконання ОСОБА_3 аліментних зобов`язань за договором між батьками щодо місця проживання, участі у вихованні та утриманні дитини від 29 листопада 2022 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чикиш М.М., зареєстрованим в реєстрі за № 582 у розмірі 6 000 грн. 00 коп., які мають сплачуватися не пізніше 10 (десятого) числа кожного поточного місяця на картковий рахунок ОСОБА_2 до завершення розгляду судом справи № 760/25345/24 та набрання рішенням законної сили суперечитиме нормам законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язань.

Зупинення виплат аліментів на утримання дитини за договором, фактично зупинить його виконання, що в свою чергу призведе до порушення гарантованого державою права інших учасників договору на своєчасне та належне його виконання.

В даному випадку позивач фактично просить зупинити виконання договору.

Наразі договір від 29 листопада 2022 року є діючим, підстави для його невиконання відсутні.

Суд враховує, що у випадку задоволення заяви про забезпечення позову судом, фактично буде частково вирішено спір по суті справи, шляхом винесення ухвали про забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З урахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи необхідність забезпечення балансу інтересів, принципу співмірності заходів забезпечення позову та змісту заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та передчасною.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 - 153, 259 - 261, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви представника позивача за первісним позовом ОСОБА_3 , адвоката Воробйова Олексія Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за об`єднаними провадженнями за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про розірвання договору та встановлення місця проживання дитини з батьком, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Саксаганського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І. О. Тесленко