Справа № 944/5406/24
Провадження №2/944/600/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді Білецької М.О.

при секретарі судових засідань Хархаліс Л.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Яворів цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 73500,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 3046170,75 грн. Крім цього, просить стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого ним судового збору в розмірі 15140,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28 лютого 2024 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики коштів, відповідно до якого, позивач передав відповідачу кошти в розмірі 75000,00 доларів США без врахування відсотків. Зазначену суму коштів відповідач ОСОБА_3 зобов`язувався повертати щомісячно частинами, по 1000,00 доларів США до остаточного повернення бору, 28.05.2030.

Однак ОСОБА_3 умови договору не виконав та станом на вересень 2024 року повернув позивачу лише 1500,00 доларів США.

10.09.2024 ОСОБА_1 звернуся з претензією до ОСОБА_3 про повернення всієї суми боргу, проте дана претензія відповідачем залишилась поза увагою. Станом на 23 вересня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 73500 доларів США, що становить 3046170,75 грн, яку просить стягнути з відповідача в судовому порядку

З наведених підстав, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 04.11.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Тимощук О.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили такі задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно позичив у ОСОБА_1 кошти, однак на даний час немає можливості повернути борг в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Заслухавши думку позивача та його представника, відповідача, який позовні вимоги визнав, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Одним із способів захисту цивільних прав може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, що підтверджує як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що 28 лютого 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір безвідсоткової позики, який посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області та зареєстрований в реєстрі за №318.

Відповідно до п.1 Договору, ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_3 прийняв у власність грошові кошти в сумі 2881867,50 грн, що станом на 28.02.2024 еквівалентно 75000,00 доларів США.

Пунктом 2 Договору сторони обумовили, що зазначену суму коштів ОСОБА_3 зобов`язується повернути ОСОБА_1 щомісячно частинами до двадцять восьмого числа кожного місяця по 38424,90 грн, що еквівалентно 1000,00 доларів США. Строк остаточного розрахунку визначено до 28 травня 2030 року.

Відповідно до Розписки від 28 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_3 відповідно до договору позики, отримав від ОСОБА_1 борг в розмірі 75000, 00 доларів США і зобов`язався його повернути в строк, зазначений у Договорі.

Станом на день звернення позивача до суду (25.09.2024) відповідач частково борг повернув, а саме передав позивачу 1500,00 доларів США, що сторонами не оспорюється.

Таким чином станом на даний час, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в загальному розмірі 73500,00 доларів США, чим порушено вимоги ст.1049 Цивільного кодексу України та зобов`язання по вищевказаному договору.

Враховуючи засади добросовісності, розумності та справедливості, на яких має ґрунтуватись зобов`язання, зазначені в ч.3 ст.509 ЦК України, а також враховуючи те, що відповідач позов визнав в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість по договору позики у розмірі 73500,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 3046170,75 грн.

Щодо вимог про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Пунктом 1 частини 3 статті 133ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивач подав договір про надання правової допомоги від 23 вересня 2024 року, розрахунок вартості робіт адвоката, які складаються: підготовка позовної заяви та документів до неї - 3000 (три тисячі) грн 00 коп.за 3 години роботи; вивчення та опрацювання клопотань та інших документів що надійдуть Замовнику під час підготовки судового засідання та в процесі судового засідання , сплата судового збору - вартість 5000 (п`ять тисяч), грн 00 коп.; участь в судових засіданнях з добиранням в судове засідання за місцем його проведення - 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17).

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, а також те, що жодних клопотань під час розгляду справи представником позивача неопрацьовувалось, дійсних витрат на добирання в судові засідання стороною позивача суду не подано, а також те, що відповідачем в підготовчому судовому засіданні позов визнано, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн.

Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а саме 7570,00 грн. Крім того, 7570,00 грн сплаченого судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 28.02.2024 в розмірі 73500 (сімдесят три тисячі п`ятсот) 00 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 3046170 (три мільйони сорок шість тисяч сто сімдесят) грн. 75 коп. (згідно курсу НБУ станом на 20.09.2024 1 долар США становить 41,4445 грн.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 00 коп, що становить 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.01.2025.

Позивач: ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

місце проживання: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_2 .

РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя М.О. Білецька