Провадження №2/756/73/25
У Х В А Л А

24 січня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Шевчука А.В.,

секретаря - Омельчук М.О.

за участі: ОСОБА_1 , представника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 до звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , приватний нотаріус КМНО Лазарева Л.І. про визнання заповіту недійсним.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Оболонського районного суду м. Києва від 25.10.2021 року дану справу розподілено на суддю ОСОБА_5 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.10.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.01.2022 року о 12 год. 30 хв.

В процесі розгляду справи задоволено клопотання представника ОСОБА_1 та ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.03.2024 року призначено по справі посмертну комплексну судово-почеркознавчу та судово-психіатричну експертизи, проведення яких доручено спільно експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та експертам Відділу судово-психіатричної експертизи Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.03.2024 року на вимогу експертної установи уточнено перелік поставлених питань для проведення експертного дослідження, цивільну справу повернуто до експертної установи, провадження у справі зупинено.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2024 року, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_5 у відставку, дану справу розподілено на суддю Шевчука А.В.

При цьому, на адресу суду Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України направлено лист від 02.12.2024 року №25337/15192-4-24/32 яким в черговий раз повернуто матеріали цивільної справи на адресу суду із проханням зазначення в ухвалі про призначення комплексної судово-почеркознавчої та судово-психіатричної експертизи відомості про те, яка експертна установа є провідною у виконанні вказаної експертизи.

Таким чином, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.01.2025 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження на 24.01.2025 року о 11 год. 00 хв.

Водночас в судовому засіданні 24.01.2025 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано заяву про відвід головуючому судді.

Підставою відводу вказано на те, що у провадженні судді Шевчука А.В. перебувала цивільна справа №756/12902/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_1 , Головного територіального управління юстиції в м. Києві, третя особа - служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно.

Оболонським районним судом м. Києва у складі головуючого судді Шевчука А.В. позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її брата - ОСОБА_6 задоволено, а ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.05.2016 року у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення у вказаній справі відмовлено.

Таким чином, за твердженням заявника, суддею Шевчуком А.В. вже розглядалась цивільна справа доказом у якій був оспорюваний заповіт померлого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 . Суддею Шевчуком А.В. вже надавалась відповідна правова оцінка оспорюваного заповіту при розгляді зазначеної цивільної справи про визнання права власності в порядку спадкування, що викликає сумнів у його неупередженості при розгляді справи про визнання заповіту ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 недійсним.

ОСОБА_1 та її представник підтримали подану заяву в судовому засіданні.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та заяву про відвід вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У провадженні судді Шевчука А.В. дійсно перебувала цивільна справа №756/12902/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_1 , Головного територіального управління юстиції в м. Києві, третя особа - служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно.

При цьому, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2016 року у складі головуючого судді Шевчука А.В. позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 задоволено, а ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.05.2016 року у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення у вказаній справі відмовлено.

На даний час цивільна №756/12902/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2016 року знаходиться у провадженні апеляційного суду м. Києва, більше того, ухвалою Київського апеляційного суду від 17.02.2022 року провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказане заочне рішення зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №756/16276/21 за позовом ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , приватний нотаріус КМНО Лазарева Л.І. про визнання заповіту недійсним.

Таким чином, суддею Шевчуком А.В. вже розглядалась цивільна справа доказом у якій був оспорюваний заповіт померлого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 і суддею Шевчуком А.В. вже надавалась відповідна правова оцінка оспорюваного заповіту при розгляді зазначеної цивільної справи про визнання права власності в порядку спадкування, що може викликати сумнів у його неупередженості при розгляді справи про визнання заповіту ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 недійсним.

Більше того, на переконання суду апеляційної інстанції вказані справи є взаємопов`язаними і у разі задоволення позову де оспорюється заповіт, будуть вирішені питання, що стосуються підстав і вимог у справі №756/12902/15-ц, і від цих наслідків залежить розгляд зазначеної цивільної справи.

Згідно зі ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

За приписами ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

У постанові від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своєму рішенні у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ або Суд) зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Щодо суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного ("Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки головуючого у справі судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими ("Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44); та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Керуючись ст. ст. 36, 37, 39, 40 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді - задовольнити.

Відвести суддю Шевчука А.В. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , приватний нотаріус КМНО Лазарева Людмила Іванівна про визнання заповіту недійсним

Передати справу для здійснення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Шевчук А.В.