КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/8125/24 Головуючий у І інстанції Яровенко Н.О.
Провадження №22-ц/824/2405/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дніпровськогорайонного суду м. Києва від 27 червня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2024 року заявники звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу зареєстрований в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1781.

Заява мотивована тим, що 02 серпня 2014 року заявники вступили в зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у заявників народилися спільні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя заявників не склалося, фактично шлюбні відносини між заявниками припинені та спільне господарство не ведеться. Подальше життя не можливе і формальний запис про шлюб лише шкодить інтересам.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу за заявою подружжя задоволено. Розірвано шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 серпня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 1781, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 02 серпня 2014 року. Після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_1 прізвище: « ОСОБА_1 ».

В апеляційній скарзі заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять визнати нечинним рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року з тих підстав, що подружні відносини між ними поліпшились, подружні відносини поновлено, ті обставини, на яких ґрунтувалось бажання розірвати шлюб, припинили існування.

До початку судового засідання, 22.01.2025 року, заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до Київського апеляційного суду спільну заяву в порядку статей 49, 206 ЦПК України, про відмову від заяви про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підтримали подану ними заяву про відмову від спільної заяви про розірвання шлюбу, просили суд апеляційної інстанції визнати нечинним рішення суду першої інстанції та закрити провадження у даній справі.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши пояснення учасників справи з приводу поданої ними заяви, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про її задоволення, з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених устатті 43 цього Кодексупозивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частиною1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 2 даної статті визначено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Аналіз спільної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відмову від заяви про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, свідчить про те, що така заява відповідає вимогам статті 206 ЦПК України.

Положеннями статті 373 ЦПК Українивизначено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від заяви про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, із одночасним визнанням нечинним рішення суду першої інстанції та закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 206, 373, 374, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від спільної заяви про розірвання шлюбу.

Визнати нечинним рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складений 24 січня 2025 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А.