Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2025 Справа №607/23724/24 Провадження №2/607/287/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М.,

за участю сторін:

представника позивача, ОСОБА_1 , адвоката Кожевнікової О.В.,

представника відповідача, Черенько С.К., адвоката Янчишина В.Й.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кожевнікова Олена Валеріївна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на утримання дитини та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст позовної заяви

04 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Кожевнікова О.В. через підсистему «Електронний суд» звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , я кому просить: 1) стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 625 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову і до досягнення повноліття дитини; 2) стягнути з відповідача на користь позивача додатково понесені витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 174,50 гривні (а.с.1-5).

В обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_1 адвокат Кожевнікова О.В. зазначила, що 24 жовтня 2009 року між сторонами був укладений шлюб. У вказаному шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник позивача вказує, що з квітня 2021 року подружжя не живе разом, спільного господарства не веде, позивач з донькою проживають на квартирі матері ОСОБА_1 , сплачують комунальні послуги. Дитина навчається у 7-му класі ЗОШ №4. Донька платно харчується в школі, орієнтовно 100 гривень в день, відвідує платні заняття у театральному гуртку, оплата, яких складає 800 гривень за місяць, мріє навчатися грі на гітарі, оплата за одне заняття становить 200 гривень. Тобто, витрати на доньку з розрахунку на місяць складають: 1) театральний гурток 800 гривень; 2) індивідуальні уроки гри на гітарі (які донька хотіла б відвідувати) 1 800 гривень (з розрахунку 2 уроки в тиждень, тобто 9 уроків в місяць); 3) одяг орієнтовно 1 000 гривень; 4) харчування 5 000 гривень; 5) щомісячна плата за інтернет та мобільний зв`язок 150 гривень; 6) харчування в школі 2 500 гривень. Таким чином, орієнтовні витрати складають 11 250 гривень на місяць, половина з яких повинна бути покладена на ОСОБА_2 , що складає 5 625 гривень. Позивач зауважує, що останній щомісячно несе витрати на утримання дитини й лише частково, нерегулярно перераховує на картку дитини приблизно 100 гривень на харчування у дні навчання дитини.

Крім того, ОСОБА_1 понесла додаткові витрати на утримання дитини, а саме: 1) відпочинок та оздоровлення доньки в оздоровчому таборі на р. Дністер «Бакота», в розмірі 10 850 гривень за путівку та витрати на дорогу приблизно 850 гривень; 2) лікування зору доньки (обстеження, лікування та придбання окулярів для доньки, а саме: 1 850 гривень за 2023 рік та 2 200 гривень за 2024 рік); 3) купівля мобільного телефону за 4 599 гривень. Тобто, додаткові витрати складають орієнтовно 20 349 гривень, половина, з яких має бути стягнуто з ОСОБА_2 .

Також, при огляді у стоматолога доньці рекомендовано встановлення брекетів, які орієнтовно коштують 20 000 гривень, які необхідно встановити.

Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Крім того, позивач стверджує, що самостійно не може забезпечити такий рівень, а батько дитини є здоровим та працездатним, так як працює у таксі «Пілот».

2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Янчишина В.Й. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить: 1) позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів задоволити частково на суму не більше 3 200 гривень; 2) позовну вимогу про стягнення додаткових витрат задоволити частково на суму не більше 2 025 гривень.

Автор відзиву посилається на те, що відповідач визнає свій обов`язок утримувати доньку та не ухилявся від участі в утриманні доньки, надавши їй банківську картку, якою вона оплачує харчування в школі, купляє продукти, що підтверджується виписками з рахунку, за період з 01 вересня 2023 року по 22 листопада 2024 року, сума витрат становить 28 983,11 гривні. Крім того, згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 20 листопада 2024 року щодо ОСОБА_2 за період з 2 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року, останній не отримував доходів. У відзиві заначено, що у ОСОБА_2 мінливий дохід у розмірі від 8 000 до 9 000 гривень. Відповідно до інформації з сайту Головного управління статистики у Тернопільській області середньомісячна заробітна плата штатних працівників по районах у 2021 році у Тернопільському районі становить 13 033 гривні. Таким чином, відповідач погоджується на розмір аліментів в сумі 3 200 гривень, який рівний розміру цілого прожиткового мінімуму на відповідний вік дитини. Стосовно наведеного розрахунку позивача, то ОСОБА_2 вказує, що театральний гурток 800 гривень та уроки гри на гітарі 1 800 гривень є додатковими витратами та не можуть входити до розміру аліментів, а також те, що невідомо скільки часу донька буде відвідувати ці заняття. З приводу харчування у сумі 5 000 гривень, то позивачка сама вказує, що ця сума є орієнтовною та не може братися за основу як постійні витрати на харчування, а щодо суми 2 500 гривень (харчування в школі), то відповідач покривав вказані витрати та надалі буде їх покривати. Крім того, адвокат Янчишин В.Й. зазначає, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, а позивач не підтверджує витрати на утримання доньки у розмірі 5 625 гривень, а вважає, що відповідач повинен сплачувати 5 625 гривень, порушує рівність в обов`язку щодо утримання дитини. З приводу стягнення додаткових витрат на дитину, то ОСОБА_2 погоджується тільки щодо лікування зору доньки в сумі 2 025 гривень, а щодо відпочинку та оздоровлення дитини, купівлю мобільного телефону, то позивачем не доведено понесення цих витрат.

У відзиві також зазначено, що відповідач навчається у Західноукраїнський національний університет за спеціальністю 141 «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка» на 2-му курсі освітнього ступеня бакалавр, денної форми навчання. (а.с. 42 47).

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.38,39).

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кожевнікова О.В. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, з мотивів вказаних у позовній заяві та просила його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Янчишин В.Й. позовні вимоги визнав частково, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

24 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серія НОМЕР_1 , актовий запис за № 1845, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (а.с. 16).

У цьому шлюбі у сторін народився донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , відповідний актовий запис № 1472, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (а.с. 15).

Згідно картки огляду дитини ОСОБА_3 , від 28 лютого 2023 року у кабінеті апаратного відновлення зору, та накладних від 28 лютого 2023 року на суму 1 850 гривень і від 06 січня 2024 року на суму 2 200 гривень, останній куплялися окуляри для зору (а.с. 24 26).

Відповідно до скріншотів, доданих до позову, путівка коштує 10 850 гривень, квитанція № 157447918 від 10 червня 2024 року на суму 2 000 гривень, посадочний документ № 000B46EBD7B0-BA04-0002 на ім`я ОСОБА_5 , сума якого становить 850 гривень, що підтверджує факт перебування на відпочинку та оздоровленні доньки в оздоровчому таборі на р. Дністер «Бакота» (а.с.19 22).

ОСОБА_1 долучила скріншот, відповідно до якого один урок гри на гітарі коштує 200 гривень (а.с. 18).

Також, позивачем долучено чеки та квитанції про купівлю одягу доньці на суми: 289 гривень, 825 гривень, 920 гривень, 891 гривню (а.с.28 31).

Як вказано у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 20 листопада 2024 року ОСОБА_2 за період з 2 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року не отримував жодних доходів (а.с. 53).

Крім того, відповідач долучив інформацію з сайту Головного управління статистики у Тернопільській області середньомісячна заробітна плата штатних працівників по районах у 2021 році у Тернопільському районі становить 13 033 гривні (а.с. 54).

ОСОБА_2 навчається у Західноукраїнському національному університеті за спеціальністю 141 «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка», за освітнім ступенем бакалавр, на 2 курсі денної форми навчання. Початок навчання з 27 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року, про що свідчить довідка Західноукраїнському національному університеті № 1273 від 17 травня 2024 року (а.с. 55).

Також, ОСОБА_2 виготовив картку доньці у «Monobank» куди здійснював перерахування коштів для неї долучивши виписки з рахунку, за період з 01 вересня 2023 року по 22 листопада 2024 року, сума витрат становить 28 983,11 гривні (а.с.57 101).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

2.1. Щодо стягнення аліментів.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 1989 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із вимог частини першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Системне тлумачення зазначених норм дає підстави для висновку, що вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року № 4059-IX у 2025 році встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу для дітей віком до 6 років 2 563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років 3 196 гривень.

Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до роз`яснень, зазначених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України (див. пункт 17).

Зі змісту статті 184 СК України вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Як встановлено у судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, що донька ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю (позивачкою) та перебуває на її утриманні.

Позивачка у своїй позовній заяві просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 5 625 гривень, щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що в поданій до суду позовній заяві та в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 відповідно до статті 81 ЦПК України не обґрунтовано розмір матеріальної допомоги, яку вона потребує щомісячно від відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , а також не наведено доказів у підтвердження того, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 5 625 гривень на дитину щомісячно та до досягнення нею повноліття.

Вказана обставина щодо обґрунтованості розміру та можливості зі сплати такого розміру аліментів заперечувалася відповідачем в судовому засіданні, однак ОСОБА_2 вказав, що погоджується на розмір аліментів у сумі 3 200 гривень.

Разом з тим, суд також бере до уваги, що відповідачем ОСОБА_2 відповідно до статт 81 ЦПК України не подано суду доказів про безпідставність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач є працездатним, молодого віку, суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини. Доказів того, що за станом здоров`я та/або матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано. Також, суду не надано доказів наявності у відповідача інших утриманців.

За таких обставин суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 4 000 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення позивачки до суду та до досягнення дитиною повноліття. Суд керується виключно інтересами дитини та вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дитини, а тому частково задовольняє позовні вимоги.

Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у такому віці.

Окрім того, цей розмір аліментів, на думку суду, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності, моральності.

При цьому суд враховує, що відповідно до статті 18 Конвенції ООН про права дитини 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Суд виходить також пріоритету захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

2.2. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд виходить з наступного.

Як було зазначено, приписами статті 27 Конвенції ООН про права дитини 1989 року визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (частина перша); розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частина друга).

Як вказано в частині першій статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Отже, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Цей припис законодавства стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у згаданій статті. До таких особливих обставин законодевець відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку в особливих кліматичних умовах. Такі нетипові обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до норм статті 185 СК України обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина друга статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат.

Приписи частини другої статті 185 СК України сконструйовані таким чином, що саме суд наділений дискрецією стосовно визначення обставин, що можуть бути визнані істотними.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини тощо.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року (справа №520/12681/17) зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково (постанова Верховного Суду від 20 березня 2024 року (справа № 760/6988/22).

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Наведене судом твердження грунтується на правових позиціях сформульованих у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року (справа № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року (справа № 520/12681/17).

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину за відпочинок та оздоровлення доньки в оздоровчому таборі на р. Дністер «Бакота», в розмірі 10 850 гривень за путівку та витрати на дорогу 850 гривень; лікування зору доньки (обстеження, лікування та придбанню окулярів для доньки, а саме: 1 850 гривень за 2023 рік та 2 200 гривень за 2024 рік); 3) купівля мобільного телефону за 4 599 гривень.

Отже загальний розмір витрачених позивачем коштів на дитину складає 20 349 гривень.

При цьому позивач просить стягнути з відповідача половину вартості понесених витрат.

Долучивши при цьому, картку огляду дитини ОСОБА_3 від 28 лютого 2023 року у кабінеті апаратного відновлення зору, та накладних від 28 лютого 2023 року на суму 1 850 гривень і від 06 січня 2024 року на суму 2 200 гривень, було придбано окуляри для зору, а також скріншоти про те, шо вартість путівки складає 10 850 гривень, квитанції № 157447918 від 10 червня 2024 року на суму 2 000 гривень та посадочного документу № 000B46EBD7B0-BA04-0002 на ім`я ОСОБА_5 , сума якого становить 850 гривень, що підтверджує факт перебування на відпочинку та оздоровленні доньки в оздоровчому таборі на р. Дністер «Бакота».

Представник ОСОБА_2 зазначив, що відповідач не погоджується з такими витратами, оскільки на відпочинок доньці надавав готівку. Також не погоджується з включенням до додаткових витрат вартості мобільного телефону. У частині витрат, пов`язаних з лікуванням доньки не заперечує.

Суд бере до у ваги той факт, що відповідачем не заперечується факт відпочинку доньки на р. Дністер, до справи додані відповідні проїзні документи, квитанції, розрахунок вартості відпочинку, який на думку суду є обґрунтованим. Доказів надання грошових коштів за відпочинок доньки відповідачем не надано.

У частині включенням до додаткових витрат вартості мобільного телефону, суд погоджується з позицією представника відповідача, оскільки у матеріалах справи відсутні належні докази щодо купівлі такого телефону та користування ним саме ОСОБА_5 .

Відтак суд вважає, що додаткові витрати складають 15 750 гривень (10 850 гривень + 850 гривень + 1 850 гривень + 2 200 гривень) та мають бути розподілені порівну між батьками дитини (15 750 гривень : 2 = 7 875 гривень).

Отже, позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину є такими, що підлягають частковому задоволенню, як такі, що підтверджені належними доказами, в зв`язку чим підлягають задоволенню в розмірі половини вартості понесених витрат, що становить 7 875 гривень.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 (справа № 6-1489цс17) вказано: «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

На думку суду, однією із відмінностей додаткових витрат від аліментів є їх передбачуваність, тобто при зверненні до суду позивач має довести розмір коштів витрачених або тих, які будуть витрачені періодично і їх зв`язок із існуванням особливих обставин, як позитивних (наприклад розвиток здібностей), так і негативних (витрати, пов`язані із станом здоров`я дитини).

Отже, відповідно до наданих доказів у справі позивачем доведено суду, що нею було витрачено додаткові витрати на дитину зокрема на відпочинок та оздоровлення, та лікування зору доньки, на загальну суму 15 750 гривень, половина яких становить 7 875 гривень.

Враховуючи наведене позов у цій частині підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача додаткові витрати на дитину в розмірі 7 875 гривень.

За приписами частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів наявності обставин для звільнення відповідача від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину чи зменшення розміру його участі у додаткових витратах на дитину стороною відповідача суду надано не було.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Уґрунтовуючи свій висновок на нормах чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд констатує, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи таке стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 04 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Витрати позивача на відпочинок та оздоровлення в оздоровчому таборі на р. Дністер «Бакота», лікування зору доньки є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами та спрямовані на розвиток особи, розумових і фізичних здібностей дитини. Стаття 185 СК України встановлює обов`язок того з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину брати участь у додаткових витратах на дитину, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача частини понесених додаткових витрат, що зумовлені особливою обставиною дитини. Враховуючи, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язок зі сплати додаткових витрат на дитину у розмірі 7 875 гривень.

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи той факт, що позов про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволений частково, а позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 78, 133, 137, 141, 223, 247, 258 268, 273 274, 352 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кожевнікова Олена Валеріївна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

2. Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) аліменти на утримання доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду, тобто з 04 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

3. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

4. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

5. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) додаткові витрати на доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 7 875 (сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

9. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

10. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

11. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 січня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Кожевнікова Олена Валеріївна, адреса місцезнаходження: вул. За Рудкою, 33/610, м. Тернопіль, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №574 від 29.01.2010.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяТ. І. Якімець