РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року

м. Рівне

Справа № 571/2354/23

Провадження № 22-ц/4815/40/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа : ПАТ «Страхова компанія «Еталон»

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова А.В. на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2024 року, ухвалене в складі судді Верзун О.П., дата складання повного тексту рішення не вказана, у справі № 571/2354/23

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. .

Позов мотивовано тим, що 30.06.2021 в 11:55 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «Honda Civic» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження. Вказана ДТП сталася за участю застрахованого в ПАТ «СК «Еталон» автомобіля марки «Scania» R380LA номерний знак НОМЕР_2 з причепом НОМЕР_3 .

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04.02.2022 у справі № 571/1923/21 було встановлено винуватість ОСОБА_2

ПАТ «Страхова компанія «Еталон» в якому був застрахований автомобіль відповідача, на підставі страхових актів виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 19519,00 грн. В той час як вартість оплаченого ремонту автомобіля згідно заказ-наряду від 25.10.2021 становив 29099,99 грн.

Отже, відповідач повинен відшкодувати різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та страховою виплатою.

Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, а також пеню за весь час прострочення.

Внаслідок ДТП йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням власності, зокрема, неможливістю використовувати автомобіль за призначенням, яку він оцінив у розмірі 30 000,00 грн.

Просив суд стягнути з відповідача різницю за ремонт автомобіля в розмірі 9480,99 грн., пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення за період з 23.11.2021 по 26.11.2023 у сумі 7671,29 грн., 3% річних 571,98 грн., інфляційне збільшення -3057,26 грн. та 30 000 грн. моральної шкоди. Всього - 50781,52 грн. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати за надання 34000,00 грн. професійної правничої допомоги та покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення різниці за ремонт автомобіля в розмірі 9480,99 грн., пені за період з 23.11.21 по 26.11.23 у сумі -7671,29 грн., 3 проценти річних 3057,26 грн., моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн. та правничої допомоги в розмірі 34000,00грн. відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що до позову не долучено доказів вчинення відповідачем саме цієї дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння шкоди саме транспортному засобу позивача .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що не долучення позивачем судового рішення про винуватість відповідача не може бути підставою для відмови у позові, оскільки таке рішення перебуває у розпорядженні цього суду. Вважає, що ОСОБА_2 має відшкодувати різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром понесених витрат на ремонт автомобіля.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає.

Установлено, що 30.06.2021 о 11 год. 55 хв. в м. Києві на площі Тараса Шевченка, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки Scania R380 LA номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом марки SCHWARZMULLER SPA-3E номерний знак НОМЕР_3 порушив Правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки Honda Civic номерний знак НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки Honda Civic номерний знак НОМЕР_1 отримали механічні пошкодження.

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04.02.2022 року провадження в адміністративній справі № 571/1926/21 відносно ОСОБА_4 за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Scania R380 LA номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом марки SCHWARZMULLER SPA-3E номерний знак НОМЕР_3 , забезпечена в ПАТ «Страхова компанія «Еталон» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР201467009 (тягач), ЕР203681249 (причеп).

25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 здійснив ремонт пошкодженого автомобіля у ТОВ «Автосайт-сервіс» вартість якого становила 29099,99 грн в т.ч. ПДП 20%, що стверджується заказ-нарядом №АССН027548, який має силу акта виконаних робіт. (а.с.12).

22 листопада 2022 року ПАТ «Страхова компанія «Еталон» було здійснено виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 19519,00 грн. (а.с.13)

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV).

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17 та від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц.

Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22).

У постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20) зроблено висновок, що «відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Убачається, що розмір страхового відшкодування ПАТ «Страхова компанія «Еталон», у даній справі, у сумі 19519,00 грн. визначено з урахуванням передбаченого розміру франшизи 2600 грн., коефіцієнту фізичного зносу - 70%.

За обставин цієї справи у страховика не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

Таким чином різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, зумовлена законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком врахуванням франшизи, зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Тому саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

В обґрунтування понесених реальних витрат суду надано належні та допустимі докази, які підтверджують витрати - заказ-наряд №АССН027548, який має силу акта виконаних робіт від 25 жовтня 2021 року, де сума зазначена без коефіцієнта зносу та з урахуванням ПДВ 20%.

За таких обставин апеляційний суд установивши, що розмір шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 9480,99 грн. (29099,99-19510,00= 9480,99)

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження моральної шкоди, позивачем доведено факт її спричинення з вини відповідача, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням належного йому на праві власності майна, й необхідності зміни у зв`язку з цим усталеного режиму і способу життя.

Визначаючи розмір грошового відшкодування, апеляційний суд враховує конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань та з урахуванням вимог розумності та справедливості вважає за доцільне визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Водночас, вимоги позивача до відповідача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат не підлягають до задоволення, оскільки на момент звернення позивача до суду з позовом між сторонами не виникли боргові зобов`язання, так як в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач звертався до ОСОБА_2 із досудовою вимогою про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п.п. 1-3, ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Убачається, що позивач поніс судові витрати пов`язані з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 2361,92 грн. Рішенням апеляційного суду позовні вимоги задоволено на 22,62 % ціни позову.

Виходячи з пропорційності розміру задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним в розмірі 534,26 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова А.В. задовольнити частково.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9480,99 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят грн 99 коп.) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою та 2000 грн (дві тисячі грн) заподіяної моральної шгкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати пов`язанні з розглядом справи у розмірі 534,26 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 23 січня 2025 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.,

Ковальчук Н.М.