КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №374/260/24 Головуючий у 1 інстанції: Павленко Р.М.
провадження №22-ц/824/4964/2025 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 12 листопада 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Ржищівської міської ради Київської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та факту перебування фізичної особи на утриманні, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу м.Вовчанськ Чугуївського району Харківської області.

Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 12 листопада 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та факту перебування фізичної особи на утриманні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин не врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21.

Велика Палата Верховного Суду в зазначеній вище постанові, зокрема, вказала наступне:

«Справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства».

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення цього факту пов`язане зі спором про право отримання грошового забезпечення загиблого військовослужбовця, у зв`язку з чим встановлення такого факту не може здійснюватися у порядку окремого провадження.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 01 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області.

Встановлено, що 04.11.2024 року судом було отримано відповідь на свій запит від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у

м. Києві та Київській області, згідно з якою ОСОБА_1 (нар. 24.04.1984) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення, зокрема, факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19) роз`яснено, що для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. […] Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови). Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Крім того, як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі №200/14136/17 (провадження №61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналізуючи ці положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на таке: у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст.318 (п.1 ч.1) ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Як вбачається з матеріалів заяви, звертаючись до суду із заявою в порядку окремого провадження з посиланням на ст.315 ЦПК України, ОСОБА_1 просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу м.Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, а також встановити факт перебування її на утриманні останнього.

Вказувала, що від цього залежить подальше встановлення її соціального статусу для соціального захисту членів сімей загиблих (зниклих безвісти) захисників України відповідно до ЗУ «Про соціальний статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (оформлення права на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця, права на отримання інших грошових допомог, можливість реалізації свого права як члена сім`ї військовослужбовця).

Виходячи з наведеного, зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення цього факту пов`язане зі спором про право отримання грошового забезпечення загиблого військовослужбовця, у зв`язку з чим встановлення такого факту не може здійснюватися у порядку окремого провадження, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Ржищівського міського суду Київської області від 12 листопада 2024 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 12 листопада 2024 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: