Провадження №: 2/336/1087/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А. ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ознайомившись із поданою позовною заявою, суддею встановлені недоліки, а саме позивачем подано позовну заяву та додатки до неї в одному екземплярі. Тобто копія позовної заяви з додатками для відповідача відсутня, що засвідчено актом про відсутність вкладень від 18.11.2024, складеного уповноваженими особами Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

На підставі вищевикладеного ухвалою судді від 22.11.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк в п`ять днів з моменту отримання копії ухвали суду для усунення недоліків.

Ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху було двічі надіслано позивачу за адресою, вказаною у позовній заяві. Однак, обидва рази конверти з ухвалою суду повернуто до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 рок у суді застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Станом на 22.01.2025 зазначені в ухвалі суду недоліки позивачем не усунуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Таким чином, враховуючи викладене, вбачається, що позивач ОСОБА_1 протягом тривалого часу не вживає будь-яких заходів для усунення недоліків та виконання належним чином вказаної ухвали суду, тривалий час зовсім не цікавиться своєю справою, строк наданий судом для усунення недоліків сплив, від позивача не надійшло клопотання про його продовження, тому позовну заяву необхідно визнати не поданою та повернути позивачу.

Суд роз`яснює позивачу, що згідно із ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст. 185, 187, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.А. Савеленко