Справа № 204/6759/24
Провадження № 2-др/204/6/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у м. Дніпрі заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання відсутності права вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

2 грудня 2024 року до суду надійшла заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання відсутності права вимоги, яким просить стягнути з позивачки ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7 300 грн.

В обґрунтування вимог зазначає, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року по справі № 204/6759/24 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання відсутності права вимоги. 6 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та адвокатом Клещ О.В. підписано акт приймання-передачі виконаних послуг, згідно з додатковою угодою № 1 від 2 серпня 2024 року до Договору про надання правової допомоги № 03/07/24 від 03.07.2024 року. Згідно з даним актом адвокат Клещ О.В. засвідчила надання, а ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - отримання послуг з правничої допомоги на загальну суму 7 300 грн.

Вивчивши заяву про винесення додаткового рішення та матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання відсутності права вимоги, було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Як зазначає представник відповідача, у зв`язку з розглядом даної справи в суді, відповідач був змушений звернутися до адвоката Клещ О.В. за правовою допомогою, вартість послуг якого склала 7 300 грн. На підтвердження понесених витрат представник відповідача надає Договір про надання правничої допомоги № 03/07/24 від 3 липня 2024 року, Додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 2 серпня 2024 року, Актом приймання-передачі виконаних послуг згідно з додатковою угодою № 1 від 6 серпня 2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України, визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.

Верховний Суд у своїй Постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Проте, всупереч зазначених норм законодавства, представником відповідача не було надано документів, що свідчать про оплату гонорару адвоката, оформлених у встановленому законом порядку (квитанції, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення суду, необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання відсутності права вимоги відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Т.О. Дубіжанська