УХВАЛА

17 січня 2025 року

м. Київ

справа № 644/3123/21

провадження № 61-17446ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 19 грудня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати незаконними дії ТОВ «Лайфселл» відносно неї як користувача послуг мобільного зв`язку, визнати незаконною рекламу компанії щодо її соціальної направленості, стягнути з відповідачів в рівних частках матеріальну та моральну шкоду в сумі 5 003 365,00 грн.

Київський районний суд міста Полтави ухвалою від 19 грудня 2023 року, яка залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2024 року, позов ОСОБА_1 залишив позов без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача за викликом суду.

Повний текст постанови апеляційного суду складено 05 червня 2024 року.

11 липня 2024 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2024 року до Верховного Суду України.

Верховний Суд ухвалою від 29 липня 2024 року касаційну скаргу повернув скаржниці з мотивів порушення порядку її подання.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 повторно подала касаційну скаргу.

Верховний Суд ухвалою від 25 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без руху та надав строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - скаржнику необхідно було надати до суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2024 року касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала, оскільки ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали Верховного Суду від 25 вересня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху та не усунула недоліки касаційної скарги.

21 листопада 2024 року ухвалу Верховного Суду від 08 листопада 2024 року вручено ОСОБА_1 .

23 грудня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку втретє подала касаційну скаргу на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 19 грудня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2024 року.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження вказує, що вперше своєчасно звернулася до Верховного Суду, оскільки постанову апеляційного суду отримала 17 червня 2024 року засобами поштового зв`язку. Ухвала Верховного Суду від 08 листопада 2024 року вручена їй22 листопада 2024 року, в ухвалі вказано, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. Такі обставини перестали існувати.

До касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності (пункт 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (DE GEOUFFRE DE LA PRADELLE v. FRANCE, № 12964/87, § 59, ЄСПЛ, від 16 грудня 1992 року).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Проте право на повторне звернення до суду після повернення касаційної скарги не є самостійною підставою поновлення строку касаційного оскарження.

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі №200/3692/21 зробив висновок, що «невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку».

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник не обґрунтувала та не надала доказів:

того, що саме перешкоджало позивачці виконати вимоги ухвали Верховного Суду від 25 вересня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху;

причин зволікання при повторному поданні касаційної скарги після її повернення ухвалами Верховного Суду від 29 липня 2024 року та від 08 листопада 2024 року, і що таке подання відбулось в межах строку касаційного оскарження, встановленого процесуальним законом, після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги;

що підтверджують наведені нею обставини щодо вручення (отримання) оскарженої постанови апеляційного суду вперше 17 червня 2024 року засобами поштового зв`язку.

Тому заявницею не підтверджено наявність поважних причини пропуску строку на касаційне оскарження.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 необхідно надіслати до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, у якій зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження, з відповідними доказами.

Керуючись статтями 185, 260, 389, 390, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 19 грудня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2024 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, настануть наслідки передбачені статтею 393, 394 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков