Провадження №2/333/231/25
Справа №335/3917/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючої - судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Меркулової М.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Концерн «МТМ» Тищенко Р.В., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за період листопада 2021 року по лютий 2024 року у розмірі 29032,12 гривень, та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Позивач в обґрунтування позову вказав, що відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Позивач та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Позивача.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між Позивачем та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачанню теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.

З 01 листопада 2021 року між КОНЦЕРНОМ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» та ОСОБА_1 був укладений типовий договір №75201411 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, для об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок АДРЕСА_2 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021-29.02.2024 на загальну суму 29032,12 грн., які відповідач не сплатив.

Ухвалою від 01.05.2024 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

08.10.2024 представник відповідача адвокат Сєчін Я.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що нежитлове приміщення 182 по АДРЕСА_2 дійсно належить ОСОБА_1 на праві приватної власності з 01.12.2018 року. В приміщенні відключені опалювальні прибори (радіатори) (зроблено видимий розрив) з 27.06.2001 року по теперішній час, тому не можна вважати, що позивач надавав послуги з постачання теплової енергії для опалення приміщення. 01.09.2006 року між попереднім власником ОСОБА_2 та відповідачем був укладений договір №501487 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, який не був скасований та діє до теперішнього часу. Індивідуальний договір №7520111 з ОСОБА_1 не погоджувався та не підписувався. У зв`язку з тим, що приміщення було відключено від опалення, але через приміщення проходять ізольовані стояки системи опалення в 2001 році попереднім власником приміщення ОСОБА_2 був зроблений розрахунок фактичного тепло споживання приміщення, який був узгоджений із позивачем. 30.05.2007 був складений акт, в якому затверджена тепловіддача від транзитних стояків житлового будинку відповідно до розрахунку Q от=97 ккал/год. Позивач направляв рахунки на оплату фактичного тепло споживання приміщення, які ОСОБА_1 сплачувала. Після набуття права власності ОСОБА_1 01.12.2018 року нового договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді між нею та Концерном МТМ укладено не було, фактично продовжував діяти договір №501487, тому що рахунки на сплату тепловіддачі від транспортних стояків житлового будинку надсилались за цим договором. Починаючи з 01.11.2021 по теперішній час позивач жодного щомісячного розрахунку за постачання теплової енергії не направляв, тому відповідачка не була обізнана про існування іншого договору та заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, відповідно до вимог позову просила суд розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала, надіслала письмові пояснення, в яких позов підтримала, додатково пояснила, що відповідачем не було надано доказів законності відключення приміщення від мереж централізованого опалення відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Мінрегіону від 26.07.2019 р. №169 та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4.

Житловий будинок АДРЕСА_2 приєднано до мереж централізованого теплопостачання Концерну «МТМ». Межею майнової належності між позивачем та власником житлового будинку є зовнішня стіна будівлі. Цей житловий будинок обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії та комерційним приладом обліку теплової енергії. Нежитлове приміщення №182 знаходиться в житловому будинку та має сумісну із будівлею систему опалення та не оснащено розподільним приладом обліку теплової енергії. На виконання Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 р. №315 була затверджена Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, застосування якої почалось з моменту переходу на нові договірні відносини. Методика №315 змінила підхід у визначенні та розподілі спожитої у будинку послуги вирівнюючи права та обов`язки споживачів різних категорій та згідно її вимог нарахування плати за спожиту теплову енергію усім споживачам будинку здійснюються за однаковими умовами розподілу, а саме пропорційно опалювальній площі. Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення. Теплова енергія подається у житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньо-будинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також, іншого обладнання розташованого на цих мережах, що свідчить про надходження тепла в приміщення. Відповідно до визначення, наведеного у «Правилах надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених Постановою КМУ No830 від 21.08.2019 рокуопалювана площа (об`єм) приміщення - загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас.

Державними будівельними нормами нормується температура внутрішнього повітря для кожного приміщення у багатоквартирному будинку.

При проектуванні та будівництві житлових будинків забудовник здійснює вибір системи теплозабезпечення і теплоспоживання будинку, з урахуванням техніко- економічної доцільності та вимог законодавства.

Отже, забезпечення нормативної температури у приміщенні може бути забезпечено незалежно від наявності/відсутності опалювальних приладів у ньому. В свою чергу теплопостачальна організація здійснює комерційний облік споживання теплової енергії, наданої для всього будинку як єдиного майнового комплексу. А співвласники будинку оплачують теплову енергію, яка використовується для опалення всього будинку: Як i нежитлових квартир так приміщень, i місць загального користування, втому числі і втрати тепла внутрішньобудинкових мереж системи опалення.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільних приладів обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку.

Відповідач повідомлена судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини неявки.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення 182, загальна площа 48 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою.

Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Послуги з централізованого опалення відносяться до комунальних послуг.

Постачання теплової енергії відбувається на підставі Типового індивідуального Договору.

01.10.2020 року між КОНЦЕРНОМ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» та ОСОБА_1 був укладений договір №75201411 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов договору виконавець зобов`язувався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором

Відповідно до Договору було визначено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води укладено для об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення 182.

Постановами КМУ №1022 від 08.09.2021 та №1023 від 08.09.2021 внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів. Згідно з Законом про ЖКП договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов.

02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону, Концерн «МТМ» на офіційному сайті (http://teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/) розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

На адресу Позивача не надходили заяви, звернення, заперечення від Відповідача або представників будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , з приводу неукладання договору. Отже, станом на 01.11.2021 року індивідуальний договір на послуги з постачання теплової енергії є укладеними з Відповідачем.

Концерн «МТМ» надавав відповідачу як споживачу за вказаною адресою послуги з централізованого опалення, а відповідач такі послуги прийняла, від їх отримання не відмовлялись.

Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил.

Споживання теплової енергії зафіксовано відомостями обліку споживання теплової енергії на тепловому пункті будинку АДРЕСА_2 що підтверджується інформацією зазначеною в акті приймання-передачі теплової енергії, інформацією з рахунками за спожиту теплову енергію за договором №75201411, щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по лютий 2024 року, відповідно до якої вбачається обсяг використаної теплової енергії відповідно до вимірювальних приладів та діючих тарифів, та актом звірки взаємних розрахунків.

Концерн «МТМ» надали до суду, як докази рахунки за надані послуги щодо сплати заборгованості за використану теплову енергію та абонентське обслуговування.

Відповідно до частини 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник)зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Із змісту ч. 3 ст.24, ч. 2 ст.25 Закону України «Про теплопостачання» вбачається, що основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані: забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів; здійснювати перерахунок за спожиту теплову енергію із споживачами з урахуванням авансового платежу та показань приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статтях 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Згідно статті 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідно до статті 19 закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно статті 40 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Статтею 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Отже, отримуючи комунальні послуги, відповідачі зобов`язані вносити за них плату, яка відповідно до п.п. 18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджено Постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630здійснюється щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

З рахунків вбачається що нарахування здійснювались відповідно до інформації (показань вузла комерційного обліку) про обсяги спожитих комунальних послуг та Методики (Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг».

Відповідно до вимог Методики №315 для всіх споживачів будинку спочатку визначаються та розподіляються обсяги спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування (згідно п.2 розділу III методики) (далі МЗК) та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (згідно п.2 розділу V методики). В житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 обсяги теплової енергії на МЗК визначаються як частка 10% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді. Функціонування 8% від обсягу теплової енергії, спожитої в будівлі в січні місяці, попереднього опалювального періоду).

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року №358 внесено зміни до Методики №315, згідно яких змінено механізм визначення обсягу теплової енергії на загально-будинкові потреби (згідно п.8 розділу IV методики) (далі ЗБП). В житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 обсяги теплової енергії на ЗБП визначаються як частка 20% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді.

Таким чином, нарахування за період з 01.11.2021 року по 31.01.2022року здійснювалися згідно першої редакції Методики, з наступним перерахунком за січень 2022 року.

Після внесення змін до Методики згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358 загальний обсяг спожитої у будинку теплової енергії на опалення розподіляється згідно формули 1 п.2 розділу ІІ.

Згідно п.1 розділу ІІІ Методики «Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у розрахунковому періоді (Qопбуд) визначається за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії (теплолічільника).

Згідно п.3 розділу ІІІ методики, для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його їх показань, донараховується обсяг теплової енергії або, якщо фактичне споживання теплової енергії у такому приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання, яка визначається відповідно до пунктів 1- 3 розділу ?І цієї Методики.

Мінімальне питоме споживання теплової енергії в опалюваному приміщенні в розрахунку на 1 квадратний метр площі квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Середнє питоме споживання теплової енергії визначається згідно формули 30 (п.1 розділу IV методики).

Таким чином, споживачу у житловому будинку з власним розподільчим приладом обліку опалення нараховується ЗБП (загально-будинкові потреби), а також Гкал спожиті згідно свого власного приладу обліку або у разі, якщо Гкал по приладу

Мінімальна частка питомого споживання менші ніж (50%), споживачу донараховується - мінімальна частка.

Згідно п.6. розділу ІІІ методики - у будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється: на опалення 1-го опалюваного приміщення, не оснащеного приладами розподільного обліку теплової енергії розраховується за формулою 16.

Будинок АДРЕСА_2 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку.

Згідно п.1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014р. №715/2014, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України. НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.

З аналізу зазначених норм законодавства, слід зазначити, що нарахування за послуги мають бути здійснюватися щомісячно по тарифам та нормам, та споживачем в свою чергу має бути щомісячно оплачена відповідна послуга.

Згідно ч. 1ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до наданого розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за послугу постачання теплової енергії становить 29032,12 грн.

Враховуючи знаходження приміщення Відповідача у багатоквартирному будинку, відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення на законних підставах суд вважає вказане приміщення - опалювальним.

Отже, позивачем доведено, що відповідач, як власник нежитлового приміщення 182, загальною площею 48 кв.м. розташованого за адресою АДРЕСА_2 має заборгованість за використання теплової енергії за період з листопада 2021 року по лютий 2024 р.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача вказану суму заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості задовольнити повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 року по 29.02.2024 р. в сумі 29032 (двадцять дев`ять тисяч тридцять дві) грн.12 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Л.О. Варнавська