Справа № 201/795/25
Провадження № 2/201/1541/2025
УХВАЛА

24 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Демидова С.О., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2025 року до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження в частині позовних вимог з огляду на наступне.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В поданій позовній заяві містяться дві вимоги, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення аліментів на утримання дитини.

Так, згідно з відомостями із загальнодоступного Єдиного реєстру судових рішень, судді стало відомо, що ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі №175/14567/24 (провадження №2/201/4860/2024) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, а отже у провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська вже перебуває справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, які стосуються позбавлення батьківських прав.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Враховуючи те, що у провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська вже перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, а тому вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі у даній частині позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова