Справа № 178/2230/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
24 січня 2025 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: Берелет В.В.,
секретаря: Янченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Кринички цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Криничанської селищної ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,-
Позивачка звернулася до суду з цією заявою, посилаючись на те, що вона мешкає у АДРЕСА_1 по сусідству з нею в АДРЕСА_1 мешкала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із похилим віком та необхідністю стороннього догляду за погодженням із донькою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно проживає та має громадянство рф запропонували ОСОБА_1 доглядати за ОСОБА_4 .
03 червня 2022 року ОСОБА_4 посвідчила заповіт, старостою ОСОБА_6 Семенівського старостинського округу Криничанської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, що зареєстрований в реєстрі за №5-10, за яким належний їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 . Згідно заповіту ОСОБА_4 заповіла тільки будинок, питання щодо земельної ділянки на якій він розташований не вирішувалося.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.
09 серпня 2024 року ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за №1025 та на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за №1026. Загалом успадкувала весь будинок.
11 січня 2019 року ОСОБА_4 посвідчила заповіт у державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахової О.С., зареєстрованого в реєстрі за №2-18 згідно якого: "На випадок її смерті роблю таке особисте розпорядження: належні їй права та обов`язки, а також все майно, де б воно не було. та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідає: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер.
Відповідач - Криничанська седищна рада про день слухання справи сповіщена.
Третя особа - приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіна Регіна Євгенівна про день слухання справи сповіщена.
Дослідивши докази по справі судом встановлено, що ОСОБА_1 мешкає у АДРЕСА_1 , по сусідству з нею у АДРЕСА_1 мешкала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із похилим віком та необхідністю стороннього догляду за погодженням із донькою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно проживає та має громадянство рф запропонували ОСОБА_1 доглядати за ОСОБА_4 .
03 червня 2022 року ОСОБА_4 посвідчила заповіт, старостою ОСОБА_6 Семенівського старостинського округу Криничанської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, що зареєстрований в реєстрі за №5-10, за яким належний їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 . Згідно заповіту ОСОБА_4 заповіла тільки будинок, питання щодо земельної ділянки на якій він розташований не вирішувалося.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, актовий запис 368, складено 30 жовтня 2023 року Криничанським відділом ДРАЦС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.10.2023 року.
09 серпня 2024 року ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за №1025 та на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за №1026. Загалом успадкувала весь будинок, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку зареєстрованого в реєстрі за №1025 та копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку зареєстрованого в реєстрі за №1026.
11 січня 2019 року ОСОБА_4 посвідчила заповіт у державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахової О.С., зареєстрованого в реєстрі за №2-18 згідно якого: "На випадок її смерті роблю таке особисте розпорядження: належні їй права та обов`язки, а також все майно, де б воно не було. та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідає: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, актова запис №361 від 01 жовтня 2021 року, складена Криничанським відділом ДРАЦС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Право власності гарантоване ст. 41 Конституції України і не може бути визнане дійсним чи не дійсним, оскільки як суб`єктивне право є можливістю здійснювати або не здійснювати будь-які дії, що прямо незаборонені законом, у даному випадку володіти, користуватися і розпоряджатися житлом.
Статтями 1223, 1233 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як зазначено у главі 87 ЦК України (ст.ст 1268, 1270, 1272) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом встановленого законом строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Згідно абзацу 1, 2 ч. 5 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.
Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» та Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Згідно статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості (правова позиція Верховного Суду в постанові від 19 листопада 2020 року в справі №686/9580/16-ц).
Правові норми, які визначали долю земельної ділянки, наданої у власність чи користування, в разі відчуження розташованих на ній будівель чи споруд неодноразово змінювалися. Так, при відчуженні об`єктів нерухомого майна під час дії статті 30 ЗК України в редакції 1992 року закон передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача з необхідністю подальшого оформлення набувачем цього права. За приписами статті 120 ЗК України в редакції від 25 жовтня 2001 року при відчуженні об`єкта нерухомого майна, розташованого на відповідній ділянці, до набувача могло переходити право на цю земельну ділянку. Водночас автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди передбачала стаття 377 ЦК України.
При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 16 червня 2020 року в справі №689/26/17).
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України; ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1233, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Криничанської селищної ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Суддя: Валентина БЕРЕЛЕТ