Справа № 277/1648/24
РІШЕННЯ

іменем України

"20" січня 2025 р. селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Корсун Т.Г.,

секретаря судового засідання Сороки М.М.,

позивача та представника позивача не з`явилися,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

До Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач та відповідач мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що батько, відповідач по справі, фактично самоусунувся від виховання, забезпечення дитини та необхідності виконувати обов`язок утримання дитини, позивачка була вимушена звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача додаткових витрат. Зокрема, дочка навчається у ВНЗ Державний університет «Житомирська політехніка». Вартість навчання коштує 30000 грн за рік. Крім того, для забезпечення навчання позивачка придбала доньці ноутбук. Такі витрати склали 31921 грн.

Всього позивачка витратила 61921 грн додаткових витрат на утримання дитини, що були викликані особливими обставинами, особливостями навчання дитини. Просить стягнути половину усіх витрат з відповідача.

Ухвалою суду від 20.12.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник подала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримали повністю, просили суд стягнути з відповідача додаткові витрати.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти сплати половини витрат на навчання дитини. Щодо купівлі ноутбуку відповідач зазначив, що така купівля не є необхідністю для розвитку особливих здібностей доньки.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дочка навчається у Державному університеті «Житомирська політехніка», факультет бізнесу та сфери обслуговування, спеціальність 071 «Облік і оподаткування». Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 (а.с.12).

Відповідно до Договору про навчання у закладі вищої освіти від 12.08.2024 та Договору про оплату освітніх послуг від 12.08.2024, укладених між ОСОБА_3 та її законним представником ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ДУ «Житомирська політехніка», з іншої сторони, загальна вартість навчання 120000 грн, у тому числі за 2024-2025 роки 30000 грн (а.с.15-16).

Позивач здійснила оплату за навчання доньки за 2024-2025 роки в розмірі 30000 грн, що підтверджується квитанціями (а.с.9, 13).

Для дитини позивачем придбано ноутбук з комплектом та додатковим сервісом обслуговування на загальну суму 31921 грн (а.с.10).

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 30960 грн додаткових витрат, пов`язаних з навчанням доньки.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Відповідно до Договору про навчання у закладі вищої освіти від 12.08.2024 та Договору про оплату освітніх послуг від 12.08.2024, укладених між ОСОБА_3 та її законним представником ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ДУ «Житомирська політехніка», ОСОБА_3 є здобувачем освіти, загальна вартість навчання 120000 грн, у тому числі за 2024-2025 роки 30000 грн (а.с.15-16).

Позивач здійснила оплату за навчання доньки за 2024-2025 роки в розмірі 30000 грн, що підтверджується квитанціями (а.с.9, 13).

Враховуючи, що витрати позивача на навчання є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами та спрямовані на розвиток особи, розумових і фізичних здібностей дитини і стаття 185 СК України встановлює обов`язок того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача частину понесених додаткових витрат, що зумовлені особливою обставиною - навчанням дитини.

Відповідач є батьком ОСОБА_4 , 2007 року народження, додаткові витрати у розмірі 15000 грн (30000 грн/2) позивач понесла до досягнення донькою повноліття, а тому позов підлягає задоволенню в цій частині, оскільки до досягнення дитиною повноліття батьки зобов`язані брати рівну участь у її утриманні.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 201/15248/16-ц, від 25 березня 2020 року в справі № 165/2594/17 (провадження № 61-44526св18).

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 травня 2018 року у справі № 61-15690св18.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Тобто, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Обґрунтовуючи свою вимогу про стягнення з відповідача додаткових витрат на придбання ноутбука вартістю 31921 грн, позивач вказує, що такі зумовлені необхідністю розвитку дитини та навчанням у ВНЗ.

Однак суд зазначає про недоведеність позивачем, що такі витрати дійсно були зумовлені особливими обставинами та є додатковими саме в контексті ст. 185 СК України, а також того, що купівля ноутбуку покликана розвивати здібностей дитини, чи її таланти. Натомість вказані витрати відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дітей виходячи із своїх матеріальних можливостей.

Такі витрати не можна вважати додатковими витратами, оскільки вони відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковими, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері, а саме по собі навчання дитини у закладі освіти не може безумовно свідчити, що витрати, пов`язані з купівлею ноутбука для навчання, викликані особливими обставинами.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з особливими потребами дитини.

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення нею додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю купівлі саме такого ноутбуку, не доведено, що такі витрати не охоплюються присудженими судом аліментами, суд доходить висновку про відсутність підстав до задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину щодо купівлі ноутбуку.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на утримання дитини щодо навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 15000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати в сумі 605 грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складено 27 січня 2025 року

Суддя Т. Г. Корсун