Справа № 504/182/25
Номер провадження 2-н/504/62/25
УХВАЛА

23.01.2025с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області А.Ф. Сафарова, розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів в розмірі третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня подачі і до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім 1/ 4 частину на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до її повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дослідивши зміст даної заяви, а також матеріали провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з частиною 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Перелік підстав для відмови у видачі судового наказу є вичерпним.

Так, згідно п.2 ч.2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Водночас, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, заявником у заяві про видачу судового наказу допущено помилку у зазначенні даних боржника, а саме по батькові та даті народження, що призвело до невірно формування ОСК по справі та подальшого здійснення запиту щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Розбіжність вище зазначених даних позбавляє суд можливості самостійно здійснити виправлення, оскільки сторонами по справі визначено сторони з наданими заявником невірними даними.

Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Таким чином, подана заява не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст. 163 ЦПК України, а тому, враховуючи вище зазначені обставини в задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 28,161,162, 163,165,166, 169, 172 ЦПК України, суддя-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя Сафарова А. Ф.