ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/399/24 Номер провадження 22-ц/814/220/25Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д.С. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Пилипчук Л. І.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Скочиляс Ірини Мирославівни

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 16 травня 2024 року у складі судді Сиволапа Д. С.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року адвокат Скочиляс І. М., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», у якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 08.05.2024, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 152 190,72 грн, штрафні санкції за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 23.12.2023 по 21.03.2024 у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 18 681,76 грн та судові витрати у справі за надання правничої допомоги в розмірі 20 000 грн.

Позов мотивовано тим, що 24.06.2020 сталася ДТП, під час якої автомобіль марки «ЗАЗ 11022» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , рухаючись по вулиці Кирила Осьмака в селищі Шишаки Шишацького району Полтавської області допустив зіткнення із мотоциклом марки «APRILIA 650» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Станом на дату ДТП відповідальність водія транспортного засобу марки «ЗАЗ 11022» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована згідно поліса № НОМЕР_3 у ТДВ «СК «Гардіан».

За фактом ДТП 24.06.2020 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2023 року у справі № 551/1149/20 кримінальне провадження № 0000189 закрите у зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_2

05.04.2021 на адресу ТДВ «СК «Гардіан» представником заявника ОСОБА_1 надіслано заяву про виплату страхового відшкодування у розмірі 198 343,65 грн, з яких 107 933 грн - витрати на лікування, 5 396,65 грн - моральна шкода, 85 014 грн - відшкодування за шкоду, пов`язану з стійкою втратою працездатності при встановленні ІІ групи інвалідності.

Проте, відповідачем відшкодовано потерпілому лише 47 554,64 грн, які відповідно до листа страхової компанії від 07.02.2024 складалися із витрат на лікування в розмірі 43 955,18 грн та моральної шкоди в розмірі 3 649,46 грн.

Решту витрат на лікування ТДВ «СК «Гардіан» не визнало з огляду на відсутність документального підтвердження доцільності таких витрат медичним закладом та відмовило у виплаті страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності при встановленні ІІ групи інвалідності, посилаючись на те, що травми, які призвели до інвалідності ОСОБА_1 були отримані останнім не у ДТП, а під час проходження військової служби.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 16 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач вчасно здійснив виплату страхового відшкодування у обсязі, що відповідає характеру та ступеню вини водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_2 та не має обов`язку у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування у більшому розмірі. Інша частина завданої потерпілому шкоди не підлягає стягненню з відповідача та повинна покриватись самим позивачем, оскільки є пропорційною обсягу та характеру вини самого ОСОБА_1 як безпосередньо у вчиненні ДТП, так і в частині значних негативних наслідків для його здоров`я.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Скочиляс І. М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції, взявши до уваги надані докази, погодившись з доводами позивача про наявність причинного зв`язку між ДТП та встановленої позивачу інвалідністю, обґрунтовано зазначив норми права та доводи щодо незаконності відмови відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування витрат на лікування, моральної шкоди та шкоди, пов`язаної із встановленням інвалідності, проте дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Звертає увагу на те, що предметом позову було не встановлення наявності вини учасників ДТП та обсягу їх відповідальності, а неправомірність відмови страховика відповідальної особи у виплаті страхового відшкодування.

Вказує, що у даній справі відсутні взаємопов`язані, сукупні дії декількох осіб, внаслідок яких заподіяно шкоду, матеріалами кримінального провадження встановлено вину лише одного водія - ОСОБА_2 .

Вважає, що незалежно від наявності чи відсутності вини позивача, відповідач зобов`язаний був відшкодувати моральну шкоду та шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності потерпілого, а також штрафні санкції, які є похідною вимогою, що підлягає задоволенню в разі прийняття рішення про стягнення страхового відшкодування, як основної позовної вимоги.

Також вказує, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованою та підтверджена належними та допустимими доказами у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТДВ «СК «Гардіан» Поліщук О. Г. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанрції залишити без змін.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Скочиляс І. М. подала письмові пояснення на відзив на апеляційну скаргу, у якому підтримала доводи своєї апеляційної скарги, яку просила задовольнити, а відзив представника відповідача залишити без розгляду.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 24 червня 2020 року близько 19-00 год сталася ДТП за участю забезпеченого ТДВ «СК «Гардіан» транспортного засобу - автомобіля марки «ЗАЗ 11022» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та водія мотоциклу «APRILIA 650», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , внаслідок якої позивачу було завдано тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та він був госпіталізований до КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського», де лікувався з 24.06.2020 до 24.07.2020, після цього перебував на амбулаторному лікуванні у КНП «Центр ПМСД Шишацької селищної ради» з 28.07.2020 до 07.08.2020 та пройшов курс санаторно-курортного лікування у ТОВ «Санаторій «Сосновий бір» з 21.09.2020 по 30.09.2020. З 16.11.2020 по 25.11.2020 позивач повторно проходив курс лікування у КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського».

12.11.2020 МСЕК встановлено ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності внаслідок травм, одержаних в результаті нещасного випадку, що пов`язаний з проходженням служби, а 19.11.2021 при проведенні чергового огляду Миргородською міжрайонною МСЕК було підтверджено ІІ групу інвалідності з тією ж причиною строком на 3 роки.

За фактом вказаної ДТП 24.06.2020 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та після проведеного розслідування матеріали обвинувального акту відносно водія ОСОБА_2 30.10.202 були направлені для розгляду до Шишацького районного суду Полтавської області.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2023 року у справі № 551/1149/20 кримінальне провадження за № 0000189 закрите у зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_2 . Цивільні позови потерплого та прокурора до обвинуваченого ОСОБА_2 залишені без розгляду.

Згідно висновку експертів № 20207/3052/3053 від 25.10.2022 за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0000189 (кримінальна справа № 551/1149/20) обидва водії мали технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог ПДР України, для чого в них не було перешкод технічного характеру. Їх дії не відповідали ПДР України та з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Так, водій ОСОБА_2 , виконуючи маневр лівого повороту, повинен був надати дорогу зустрічним транспортним засобам, а саме - водію мотоцикла APRILIA 650 ОСОБА_1 з метою не створення небезпеки для його подальшого руху, тобто виконати вимоги пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, а водій мотоциклу ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до пункту 12.3 Правил дорожнього руху України - з моменту виникнення небезпеки для його подальшого руху негайно прийняти заходи для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним мотоцикла.

Згідно поліса № АО/ 2981213 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля ЗАЗ 11022, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 ліміт відповідальності страховика - ТДВ «СК «Гардіан» за шкоду завдану життю та здоров`ю на одного потерпілого становить 260 000 грн, розмір франшизи - 2 600 грн.

05.04.2021 на адресу ТДВ «СК «Гардіан» представником позивача адвокатом Скочиляс І. М. надіслано заяву про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 198 343,65 грн, з яких 107 933 грн - витрати на лікування, 5 396,65 грн - моральна шкода, 85 014 грн - відшкодування за шкоду, пов`язану з стійкою втратою працездатності при встановленні ІІ групи інвалідності. До заяви долучені документи, які необхідні для прийняття рішення в порядку статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вказана заява була отримана відповідачем та відкрита страхова справа за № G1401.

15.03.2023 на адресу ТДВ «СК «Гардіан» представником позивача адвокатом Скочиляс І. М. надіслано заяву про долучення до страхової справи за № G1401 копії обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 0000189 відносно ОСОБА_2

01.05.2023 на адресу ТДВ «СК «Гардіан» представником позивача адвокатом Скочиляс І. М. надіслано заяву про долучення до страхової справи за № G1401 листа-відповіді КП «Полтавський обласний центр МСЕК» Полтавської обласної ради від 27.04.2023 з додатками щодо підстав встановлення інвалідності ОСОБА_1

20.11.2023 на адресу ТДВ «СК «Гардіан» позивачем надіслано заяву про долучення до страхової справи за № G1401 копії ухвали Шишацького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2023 року у справі № 551/1149/20 про закриття кримінального провадження за № 0000189 у зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_2

22.12.2023 ТДВ «СК «Гардіан» переказав на рахунок позивача грошові кошти у загальному розмірі 47 604,64 грн, що підтверджується скріншотом з банківської програми позивача та не оспорюється сторонами.

Відповідно до листа ТДВ «СК «Гардіан» від 07.02.2024 страховиком прийнято рішення про відшкодування ОСОБА_1 витрат на лікування у розмірі 43 955,18 грн та моральної шкоди в розмірі 3 649,46 грн (загальний розмір 47 604,64 грн). Решту витрат на лікування ТДВ «СК «Гардіан» не визнало з огляду на відсутність документального підтвердження доцільності таких витрат медичним закладом та відмовило у виплаті страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з стійкою втратою працездатності при встановленні ІІ групи інвалідності, посилаючись на те, що травми, які призвели до інвалідності ОСОБА_1 були отримані останнім не у ДТП, а під час проходження військової служби.

Як вбачається зі свідоцтва про хворобу № 150, виданого 02 листопада 2020 року лікарсько-експертною комісією Головного управління ДСНС України в Полтавській області на час ДТП 24.06.2020 ОСОБА_1 у спеціальному званні прапорщика служби цивільного захисту проходив службу на посаді командира відділення 3 ДПРП 1 ДПРЗ ГУ ДСНС у Полтавській області, однак знаходився поза службою.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції погодився, що встановлена ОСОБА_1 інвалідність другої групи знаходиться у прямому причинному зв`язку із травмами, отриманими ним під час ДТП 24.06.2020, та наведений ним розрахунок розміру страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою потерпілим працездатності, та моральної шкоди відповідає вимогам статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та статей 26, 26-1 Закону України № 1961-IV. Разом з тим, суд вважав, що груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, тому вирішив, що пропорційно ступеню його вини невідшкодована страховиком шкода не підлягає стягненню на користь позивача, який сам має нести відповідальність за свої дії, а сума здійсненого відповідачем страхового відшкодування повністю відповідає ступеню вини учасника ДТП ОСОБА_2 .

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками повною мірою погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються статтею 979 ЦК України та чинним на час ДТП Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до абзацу 1 пункту 22.1. статті 22 вказаного Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону № 1961-IV).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (абзац перший пункту 36.1).

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (абзаци перший-четвертий пункту 36.2).

У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб (абзац перший пункту 36.3).

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (пункт 36.5).

Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Такими підставами є навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку; невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

За відсутності вказаних підстав страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду в межах встановленого договором обов`язкового страхування ліміту відповідальності страховика.

Застосовуючи до спірних правовідносин норми частини другої статті 1193 ЦК України, суд першої інстанції не врахував, що при наявності вини заподіювача шкоди - володільця джерела підвищеної небезпеки, груба необережність потерпілого не може бути підставою для відмови увідшкодуванні шкоди.

У разі заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, коли встановлено, що поведінка кожного з власників (володільців) транспортних засобів була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту), у зв`язку із чим відбулася вказана взаємодія та взаємопов`язаними, сукупними діяннями одному з них спричинено неподільну шкоду (внаслідок ушкодження здоров`я чи моральну шкоду), застосуванню підлягають приписи статті 1188 ЦК України та пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV щодо визначення розміру страхового відшкодування за кожну з таких осіб шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Отже, оскільки за висновком МСЕК встановлено, що стійка втрата працездатності позивачем сталася в результаті ДТП, яка мала місце 24.06.2020, що вбачається як з направлення ОСОБА_1 на МСЕК, так і свідоцтва про хворобу № 150 ЛКК ГУ ДСНС України у Полтавській області та іншої медичної документації, що слугували підставою для визнання позивача особою з інвалідністю ІІ групи, та перебували у розпорядженні ТДВ «СК «Гардіан» на час винесення страховиком рішення щодо виплати страхового відшкодування, відповідач мав можливість встановити причини та обставини заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_1 та визначити розмір страхового відшкодування відповідно до Закону.

При цьому зв`язок травми, отриманої потерпілим під час ДТП 24.06.2020, із проходженням ним служби у ДСНС України у Полтавській області жодним чином не впливає на причини заподіяння шкоди, що потягла стійку втрату ним працездатності.

Враховуючи, що ДТП сталася внаслідок невиконання Правил дорожнього руху України обома водіями, як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 , що перебувало у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, страховик забезпеченого транспортного засобу - автомобіля ЗАЗ 11022, номерний знак НОМЕР_1 - ТДВ «СК «Гардіан», до якого звернувся потерпілий ОСОБА_1 , повинен виплатити йому страхове відшкодування у відповідній пропорції.

Згідно пункту 26.2 статті 26 Закону № 1961-IV мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі встановлення II групи інвалідності становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, що станом на 24.06.2020 складало 85 014 грн (18 х 4 723 грн), тому позивач має право на відшкодування відповідачем 42 507 грн шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП.

Необхідні для страхової виплати документи були направлені відповідачу до прийняття ним рішення про страхове відшкодування, тому виходячи зі змісту пункту 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV за прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика він має сплатити позивачу, який має право на отримання страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою ним працездатності, пеню виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом всього періоду прострочення.

За вказаних обставин висновки суду першої інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 не можна визнати такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні положень Закону № 1961-IV, тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Ухвалюючи нове рішення, відповідно до правил частини першої, пункту 3 частини другої, частини тринадцятої статті 141 ЦПК України апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скочиляс Ірини Мирославівни задовольнити частково.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 16 травня 2024 року - скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 3 198,90 грн моральної шкоди, 42 507,50 грн витрат, пов`язаних з стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІ групи інвалідності, та 7 650,57 грн пені.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» в дохід держави судовий збір у сумі 718,28 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції в розмірі 6 000 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 700 грн, а всього 8 700 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

Л. І. Пилипчук