СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-др/759/35/25
28 січня 2025 року м. Київ
Суддя Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Натальчук А.І., без участі сторін, розглянувши заяву представника відповідача - адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення у межах розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання місця проживання дитини, -
У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання місця проживання дитини.
15 травня 2024 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання місця проживання дитини залишено без задоволення.
18.06.2024 року до суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення.
Ухвалою суду від 19 червня 2024 року заяву представника відповідача - адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення повернуто без розгляду.
26.08.2024 року представник відповідача - адвокат Загородній Євгеній Олегович за допомогою системи «Електронний суд» направив повторно до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень.
27.08.2024 року ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» подала заяву, в якій вказала, що витрати на адвокатів - це витрати не в інтересах дитини. Також зазначила, що витрати на свою правову допомогу відповідач організував собі сам. Просила витрати відповідача залишити за ним.
02 вересня 2024 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва заяву представника відповідача - адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення повернуто без розгляду.
31.10.2024 року у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказала, що застосування подвійної адвокатської допомоги було невиправданим, стягнення судових витрат не стосується суті спору та не є рішенням по суті спору. Також ОСОБА_1 наголошено на тому, що необґрунтованим є те, що судові витрати відповідача на правову допомогу були необхідними та неминучими. Наголосила також на тому, що відповідач працює та проживає закордоном майже три роки, їм із сином нічим не допомагає, а вони з дитиною живуть в Україні на українську зарплатню, позивач сама забезпечує себе та сина. Вважає, що необхідно враховувати фінансовий стан обох сторін, враховуючи викладене.
Постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року скасовано та цивільну справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Матеріали цивільної справи надійшли до суду 19 грудня 2024 року.
У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.01.2025 року визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.
Ухвалою суду від 22 січня 2025 року відкрито провадження за заявою, призначено її розгляд без участі сторін за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Зважаючи на те, що розгляд заяви проводиться без участі сторін за наявними матеріалами справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.
Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання місця проживання дитини залишено без задоволення.

Представник відповідача за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник відповідача - адвокат Загородній Є.О. скористався правом на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, направивши до суду відповідну заяву, в якій просив стягнути із позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень.

Крім того, у відзиві на позовну заяву був наведений розрахунок витрат у зв`язку із розглядом справи.

Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21).

У заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача просить суд покласти витрати, пов`язані із професійною правничою допомогою на загальну суму 8 000 грн. на позивача.

На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійно правничу допомогу суду було надано:

- копію Договору №09/01 про надання професійної правничої допомоги від 09 січня 2024 року, що укладений між адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем та ОСОБА_2 щодо надання професійної правничої допомоги у справі №759/24549/23;

- копію акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 18 січня 2024 року, з якого встановлено, що загальна вартість послуг склала 4 000,00 гривень, найменування: підготовка відзиву у справі №759/24549/23;

- копію акту №2 приймання-передачі наданих послуг від 19 січня 2024 року, з якого встановлено, що загальна вартість послуг склала 4 000,00 гривень, найменування: підготовка зустрічної позовної заяви у справі №759/24549/23;

- квитанцію №ВВСК-8С06-ВАР5-54Е8 від 22.01.2024 року з якої вбачається, що ОСОБА_2 здійснив на користь ФОП ОСОБА_3 платіж у розмірі 4 000,00 гривень із призначенням платежу: оплата послуг адвоката за договором №09/01 від 09.01.2024 року - Підготовка відзиву у справі №759/24549/23 за позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини;

- квитанцію №Т841-9603-4278-4025 від 22.01.2024 року з якої вбачається, що ОСОБА_2 здійснив на користь ФОП ОСОБА_3 платіж у розмірі 4 000,00 гривень із призначенням платежу: оплата послуг адвоката за договором №09/01 від 09.01.2024 року - Підготовка зустрічної позовної заяви до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною (справа №759/24549/23);

- належним чином засвідчену копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1517614 від 09 січня 2024 року відповідно до якого представляти інтереси ОСОБА_2 у Святошинському районному суді м. Києва наділений адвокат Солдаткін Олександр Сергійович;

- квитанцію №Т4Е7-7362-54М8-ВМТ7 від 08.03.2024 року з якої вбачається, що ОСОБА_2 здійснив на користь ФОП ОСОБА_3 платіж у розмірі 4 000,00 гривень із призначенням платежу: оплата послуг адвоката за договором №09/01 від 09.01.2024 року - участь у судовому засіданні у справі №759/24549/23 за позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини;

- належним чином засвідчену копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1586101 від 09 квітня 2024 року відповідно до якого представляти інтереси ОСОБА_2 у Святошинському районному суді м. Києва наділений адвокат Загородній Євгеній Олегович.

Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/13728/16-ц (провадження № 61-436св18) в якій зазначено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

П. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

При вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення суд враховує заперечення позивача ОСОБА_1 щодо компенсації судових витрат.

Враховуючи заперечення позивача, дослідивши наявні матеріали справи, обсяг виконаної адвокатської роботи, суд доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, вказаний відповідачем, є значно завищеним.

Так, зокрема, у відзиві на позовну заяву відповідач лише вказав на відсутність спору між батьками про визначення місця проживання дитини. Також суд вважає завищеними витрати на участь адвоката у одному підготовчому судовому засіданні 07.03.2024 року в сумі 4 000,00 гривень.

Крім того, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи викладене, те, що у задоволенні позову відмовлено, взявши до уваги заперечення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що пропорційною даній категорії справи та обсягу здійсненої адвокатом роботи, буде відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 гривень.

Зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Зважаючи на викладене, з метою усунення неповноти судового рішення, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 133-137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача - адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання місця проживання дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Н.О. Горбенко