УХВАЛА

23 січня 2025 року

м. Київ

справа № 2-1832/11

провадження № 61-603ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 квітня 2011 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визнання права власності на 1/2 частину квартири, покладення зобов'язань,

встановив:

11 січня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Бибик В. А. засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 квітня 2011 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року у вказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

До касаційної скарги заявником додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 40, 00 грн, проте незрозуміло, чим керувався Трофименко В. Б. при визначенні розміру судового збору за подання касаційної скарги, не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами розмір сплаченого ним судового збору.

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» (в редакції, яка діяла на час подання позову у цій справі) за подання до суду позовних заяв справляється державне мито в розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51, 00 грн) і не більше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1 700, 00 грн).

З огляду на зазначене, розмір судового зборуза подання позову мав становити від 51, 00 грндо 1700, 00 грнзалежно від ціни позову.

Враховуючи вимоги позовної заяви та ціну позову, вказану заявником у касаційній скарзі (вартість 1/2 частини спірної квартири - 587 711, 16 грн), позивач при подачі позову до суду повинен був сплатити державне мито у максимальному розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) за подання до суду позовних заяв, тобто 1 700, 00 грн.

Крім того, згідно з вимогами Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1258), за розгляд справи позовного провадження з розгляду спору майнового характеру сплачується сума в розмірі 30, 00 грн.

Отже, судовий збір за подання цієї касаційної скарги має бути сплачений заявником у сумі 3 460, 00 грн (1 700, 00 грн + 30, 00 грн) * 200 %)).

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 3 420, 00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 квітня 2011 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов