УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 рокуСправа № 1505/9848/2012
Номер провадження 4-с/495/1/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі

головуючої судді Братків І.І.,

за участі секретаря судового засідання Райти Е.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгороді-Дністровському скаргу представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Єфименко Наталі Василівни, боржник ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Єфименко Наталя Василівна, боржник ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати бездіяльність державного виконавця Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чернецької А.О. щодо не проведення нарахування щомісячно аліментів з 03.07.2018 року відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року у виконавчому провадженні №37455881 неправомірною та зобов`язати державного виконавця Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) здійснити нарахування аліментів з 03.07.2018 року у розмірі визначеному Законом України №2475-VIII від 03.07.2018 року.

Короткий виклад змісту поданої скарги:

18.02.2013 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, справа №1505/9848/2012 з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 450,00 гривень щомісяця, починаючи з 16.11.2012 року та до досягнення дитиною повноліття. З метою стягнення аліментів на сина, ОСОБА_3 змушена була звернутись до державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду. 17.09.2024 року ОСОБА_1 звернулася із письмовою заявою до державного виконавця про здійснення перерахунку стягуваних аліментів, однак відповіді до теперішнього часу не отримала. Не отримуючи тривалий час відповіді від державного виконавця щодо здійснення перерахунку розміру стягуваних аліментів та приведення їх у відповідність до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 змушена була звернутись за правничою допомогою до адвоката. 11.10.2024 року адвокат Єфименко Н.В., діючи в інтересах стягувача ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця про здійснення перерахунку розміру стягуваних аліментів та приведення їх у відповідність до вимог чинного законодавства, надання відповідного розрахунку заборгованості. Відповідь не надано до теперішнього часу. 01.11.2024 року адвокат Єфименко Н.В. надала до Великомихайлівського Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) адвокатський запит із проханням надати інформацію, чи здійснено перерахунок аліментів у виконавчому провадженні 37455881 та відповідний розрахунок заборгованості щодо сплати аліментів, розрахований на підставі Закону України №2475-ІІІ від 03.07.2018 року та роз`яснень Верховного Суду України у постанові від 20.06.2019 року у справі №632/580/17. Відповідь на адвокатський запит отримано 13.11.2024 року, що підтверджується копією конверту із номером відправлення 702. Однак, відповідь на адвокатський запит було надіслано із розрахунком заборгованості без врахування змін у чинному законодавстві, що є грубим порушенням. Отже, державний виконавець Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чернецька А.О. зобов`язана була, дотримуючись вимог чинного законодавства, здійснити нарахування щомісячних аліментів, починаючи з 03.07.2018 року у розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак нею це не виконано, що підтверджується долученим розрахунком заборгованості із супровідним листом від 08.11.2024 року вих. №21.21-32/17233, що прямо суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2475-ІІІ від 03.07.2018 року стягненню підлягають кошти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік». Державний виконавець зобов`язана була здійснити перерахунок та відповідно з 03.07.2018 року повинна була нараховувати аліменти в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До теперішнього часу державний виконавець здійснює нарахування аліменти в розмірі 450 гривень, однак відповідно до Закону України №2475- VIII від 03.07.2018 року та роз`яснень Верховного Суду України у постанові від 20.06.2019 року у справі №632/580/17 виконавець незалежно від визначеної рішенням суду суми аліментів, повинен стягувати не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Збільшення аліментів до вже визначеного Законом мінімуму не потребує звернення стягувача до суду.

Позиція боржника

Боржник ОСОБА_2 надав на адресу суду заперечення на скаргу, в якому зазначає, що заборгованість у виконавчому провадженні №37455881 зі сплати аліментів у нього відсутня. Аліменти стягуються у розмірі визначеному виконавчим документом. Крім того, під час здійснення примусового виконання виконавчого провадження стягувач ОСОБА_5 з заявою про проведення індексації розміру аліментів до державного виконавця не зверталась та не мала зауважень щодо розміру та порядку стягнення аліментів, в зв`язку з чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Позиція суб`єкт оскарження

Від Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов відзив на скаргу, в якому зазначено, що скарга є необґрунтованою та вимоги скарги суперечать вимогам чинного законодавства. Згідно резолютивної частини виконавчого документу виконавчого листа №1505/9848/2012, який видано 18.02.2013 року на підставі рішення суду, не передбачено нарахування індексації аліментів, а тому в задоволені скарги слід відмовити.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2024 відкрито провадження по справі та скарга призначена до розгляду.

Скаржник та її представник в судове засідання не з`явились, але надали заяву про розгляд скарги у їх відсутність, обставини які викладені у скарзі підтримують та просять задовольнити в повному обсязі.

Боржник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги у його відсутність та просив відмовити у задоволенні скарги.

Представник Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно вимог ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали скарги, відзиви, докази, приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.02.2013 року, справа №1505/9848/2012 позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено.

З ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 450 грн. щомісяця, починаючи з 16.11.2012 року та до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду 15.03.2013 року видано виконавчий лист №1505/9848/2012, який перебуває на виконанні у Великомихайлівському відділі державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), виконавче провадження №37455881.

17.09.2024 року скаржник ОСОБА_1 з письмовою заявою звернулась до державного виконавця Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про здійснення перерахунку стягуваних аліментів.

Не отримуючи тривалий час відповіді від державного виконавця щодо здійснення перерахунку розміру стягуваних аліментів та приведення їх у відповідність до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 змушена була звернутись за правничою допомогою до адвоката.

11.10.2024 року адвокат Єфименко Н.В., діючи в інтересах стягувача ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про здійснення перерахунку розміру стягуваних аліментів та приведення їх у відповідність до вимог чинного законодавства з наданням відповідного розрахунку заборгованості.

01.11.2024 року адвокат Єфименко Н.В. надала до Великомихайлівського Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) адвокатський запит із проханням надати інформацію, чи здійснено перерахунок аліментів у виконавчому провадженні 37455881 та відповідний розрахунок заборгованості щодо сплати аліментів, розрахований на підставі Закону України №2475-ІІІ від 03.07.2018 року та роз`яснень Верховного Суду України у постанові від 20.06.2019 року у справі №632/580/17.

Відповідь на адвокатський запит отримано 13.11.2024 року, що підтверджується копією конверту із номером відправлення 702 та разом з відповіддю на адвокатський запит було надіслано розрахунок заборгованості без врахування змін у чинному законодавстві, що є грубим порушенням.

В скарзі представник скаржника зазначає, що державний виконавець Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чернецька А.О. зобов`язана була, дотримуючись вимог чинного законодавства, здійснити нарахування щомісячних аліментів, починаючи з 03.07.2018 року у розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак нею це не виконано, що підтверджується долученим розрахунком заборгованості із супровідним листом від 08.11.2024 року вих. №21.21-32/17233, що прямо суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2475-ІІІ від 03.07.2018 року стягненню підлягають кошти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік». Державний виконавець зобов`язана була здійснити перерахунок та відповідно з 03.07.2018 року повинна була нараховувати аліменти в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До теперішнього часу державний виконавець здійснює нарахування аліменти в розмірі 450 гривень, однак відповідно до Закону України №2475- VIII від 03.07.2018 року та роз`яснень Верховного Суду України у постанові від 20.06.2019 року у справі №632/580/17 виконавець незалежно від визначеної рішенням суду суми аліментів, повинен стягувати не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи скаргу по суті, судом враховано наступне.

За частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Зазначене конституційне положення відображено у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Закон України «Про виконавче провадження - є спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень ї рішень інших органів». Відповідно до цього Закону підлягають виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Судом встановлено, що державним виконавцем Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в межах виконавчого провадження №37455881 щомісячне нарахування по вказаному виконавчому провадженні здійснювалось у розмірі 450 гривень.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 2 статті 182 СК України (в редакції, яка була чинна до 08.07.2017) передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Статтею 184 СК України (в редакції, яка була чинна до 08.07.2017) передбачено, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №2037-VIII частину 2 статті 182 СК України викладено в такій редакції «розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення в Україні встановлюються Законом «Про державний бюджет на 2018 рік» за пoданням Міністерства фінансів.

Так, Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» для дітей віком до 6 років установлено прожитковий мінімум у розмірі з 01 січня 2018 року 1492 грн., з 01 липня 1559 грн., з 01 грудня 1626 грн., для дітей від 6 до до 18 років установлено прожитковий мінімум у розмірі: з 01 січня 2018 року 1860 грн., з 01 липня 1944 грн., з 01 грудня 2027 грн.

Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» для дітей віком до 6 років установлено прожитковий мінімум у розмірі з 01 січня 2019 року 1626 грн., з 01 липня 1699 грн., з 01 грудня 1779 грн., для дітей від 6 до до 18 років установлено прожитковий мінімум у розмірі: з 01 січня 2019 року 2027 грн., з 01 липня 2118 грн., з 01 грудня 2218 грн.

Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» для дітей віком до 6 років установлено прожитковий мінімум у розмірі з 01 січня 2020 року 1779 грн., з 01 липня 1859 грн., з 01 грудня 1921 грн., для дітей від 6 до до 18 років установлено прожитковий мінімум у розмірі: з 01 січня 2020 року 2218 грн., з 01 липня 2318 грн., з 01 грудня 2395 грн.

Отже, законодавчо закріплено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, незалежно від того визначений він в частці від доходу платника аліментів чи у твердій грошовій сумі.

Верховний Суд у постанові №632/580/17 від 20.06.2019 звертає увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином, державний виконавець Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зобов`язана була, дотримуючись вимог чинного законодавства, здійснити нарахування щомісячних аліментів, починаючи з 03.07.2018 року, у розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак це не зробила.

Розмір аліментів не змінений, оскільки відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року та роз`яснень Верховного Суду України у постанові від 20.06.2019 року у справі №632/580/17 виконавець, незалежно від визначеної рішенням суду суми аліментів, повинен стягувати не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже збільшення аліментів до вже визначеного Законом мінімуму не потребує звернення стягувача до суду.

Оскільки предметом розгляду скарги, яка подана у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України, є саме законність чи незаконність дій державного виконавця, а предметом розгляду конкретно цієї скарги є протиправність дій державного виконавця, то суд виходить із того, що нарахування аліментів з 03.07.2018 року у розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є обов`язком державного виконавця, проте такий обов`язок останньою не виконано.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає дії державного виконавця Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) є неправомірними та такими, що порушують вимоги закону, а тому скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.260, 447 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Єфименко Наталі Василівни, боржник ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на бездіяльність державного виконавця задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чернецької А.О. щодо не проведення нарахування щомісячно аліментів з 03.07.2018 року відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року у ВП №37455881 неправомірною.

Зобов`язати державного виконавця Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) здійснити нарахування аліментів з 03.07.2018 року у розмірі визначеному Законом України №2475-VIII від 03.07.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ірина БРАТКІВ