Єдиний унікальний номер: 443/1542/22
Провадження № 2/448/16/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

13.01.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

та представників відповідачки ОСОБА_2 - адвокатів Ситника С.О., Тимощука О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

І.Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про про встановлення факту його (позивача) проживання однією сім`єю з його загиблим рідним братом ОСОБА_1 , визнання за ним (позивачем) права на отримання грошової допомоги та стягнення з ОСОБА_2 на його (позивача) користь 2 500 000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 покликається на те, що підтвердження факту проживання однією сім`єю з його загиблим рідним братом, ОСОБА_1 , необхідне йому (позивачу) для подальшого набуття та оформлення права на часткове отримання одноразової допомоги, яка гарантована родинам загиблих військових, які боролися проти окупантів, починаючи з 24 лютого 2022 року, у межах та у спосіб, забезпечений Постановою Кабміну № 168 від 28 лютого 2022 року. З метою реалізації ним (позивачем) своїх майнових прав у нього виникла потреба здійснити їх захист саме у судовому порядку, оскільки в інший спосіб це питання вирішити не є можливим.

Зазначає, що він (позивач) є рідним братом ОСОБА_1 . Вони із ОСОБА_1 тривалий час проживали однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №263 від 03.10.2022 року, виданою КП «Ходорівське управління комунального господарства». До одруження ОСОБА_4 постійно проживав спільно з ними, відтак вони жили однією сім`єю з матір`ю, сестрою та братом. Його (позивача) брат ОСОБА_1 після одруження з відповідачкою ОСОБА_2 прожили разом з нею не тривалий період часу, менше одного року. Проживали вони разом в АДРЕСА_2 . Сімейне життя у них не склалось одразу. Приблизно з 2019 року ОСОБА_4 повністю припинив сімейні відносини із ОСОБА_2 та повернувся проживати до них у м.Ходорів. Вони знову почали проживати, як і раніше, спільно однією сім`єю в м.Ходорів. Проживали разом, зокрема він (позивач), їхня матір, брат ОСОБА_4 та неповнолітня сестра. Проживаючи разом, вони жили однією сім`єю, у них були спільні права і обов`язки. Так як вони на той час ніде не працювали, то комунальні послуги оплачував саме брат ОСОБА_4 , разом вели господарство вдома, доглядали за будинком, брат купляв продукти харчування. З моменту припинення сімейних відносин із ОСОБА_5 , остання постійно сварилась з ОСОБА_4 . Наскільки йому (позивачу) відомо, така подавала заяву про розлучення, будь-яких відносин із ОСОБА_6 не підтримувала, а навпаки - відносини між ними були дуже ворожі. ОСОБА_2 почала проживати з іншим чоловіком, між ними, тобто між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , були постійні сварки, погрози зі сторони ОСОБА_8 . Розлучитись вони так і не встигли, так як ОСОБА_1 був повторно призваний до лав Збройних Сил України, де і загинув. Після загибелі ОСОБА_7 його похованням також займалась його (позивача) сім`я, тобто він з матір`ю, а ОСОБА_2 жодної участі не приймала.

Стверджує, що у період спільного проживання з братом ОСОБА_1 однією сім`єю у них був наявний спільний побут, вони постійно допомагали одне одному, здійснювали матеріальну підтримку, разом вживали заходів, спрямованих на забезпечення життєдіяльності їхньої сім`ї, їхні відносини мали стійкий характер, були спрямовані на тривале співжиття та виявлялися у суспільстві (перед третіми особами). Вказані обставини підтверджують реальність сімейних відносин та проживання однією сім`єю та такі підтверджуються довідкою №263 від 03.10.2022 року, виданою КП «Ходорівське управління комунального господарства».

Вказує, що його рідний брат ОСОБА_1 брав участь у реальних бойових діях, перебував на фронті, а ІНФОРМАЦІЯ_1 році загинув у селі Новоолександрівка ( Луганськ) під час виконання обов`язків військової служби. Брат ОСОБА_1 хоча і був одружений із відповідачкою ОСОБА_2 , однак вони не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету, тобто не проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. Так як брат ОСОБА_1 перебував на фронті, то він не встиг скерувати до суду заяву про розірвання шлюбу із відповідачкою ОСОБА_2 .

Зазначає, що йому (позивачу) стало відомо про те, що ОСОБА_2 23.06.2022 року як член сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_1 отримала одноразову грошову допомогу в розмірі 7 500 000 гривень на розрахунковий рахунок АТ КБ «Приват Банк», не зважаючи на те, що його (позивача) рідни брат, який загинув під час виконання обов`язків військової служби, перебував з останньою у шлюбі виключно у відповідності з свідоцтвом про одруження, а насправді тривалий час вони не проживали однією сім`єю як чоловік та жінка.

Вважає, що з огляду на те, що відповідачка ОСОБА_2 на момент загибелі ОСОБА_1 офіційно з ним не була розлучена, хоча і не проживала разом з ним вже тривалий період часу, він (позивач) вважає не справедливим та незаконним те, що вона отримала половину суми одноразової грошової допомоги, а іншу половину отримала його мати, яка утримує неповнолітню дитину, - його (позивача) та ОСОБА_9 сестру. Так як він (позивач) проживав разом із ОСОБА_7 однією сім`єю, то вважає законним та справедливим, що сума одноразової грошової допомоги має бути розділена між усіма членами їхньої сім`ї та ОСОБА_2 порівну. Оскільки для підтвердження проживання однією сім`єю необхідне рішення суду про встановлення юридичного факту, що зайняло б багато часу, він (позивач) попередньо звертався з проханням до ОСОБА_2 , ще до того, як вона отримала вказану грошову допомогу, з пропозицією повернути після отримання грошової допомоги половини суми саме йому (позивачу). Відповідачка ОСОБА_2 в розмові визнала той факт, що вона дійсно не проживала з ОСОБА_7 та погодилась повернути їхній сім`ї половину з суми, яку вона отримає. Однак, після отримання вказаних коштів, відповідачка спочатку говорила, що домовленість в силі, що вона поверне кошти, однак постійно відкладала виконання домовленості, посилаючись на те, що банк не видає більше ніж 100 тис. гривень, а пізніше взагалі перестала з ними спілкуватись. Згодом, йому (позивачу) стало відомо про купівлю відповідачкою ОСОБА_2 нерухомості, відтак він зрозумів, що така їх обманула і не збирається повертати їм кошти із одноразової допомоги, яку вона отримала, на його (позивача) переконання, незаконно.

З огляду на наведене, він (позивач) звернувся до суду із відповідним позовом до відповідачки ОСОБА_2 та просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт його (позивача) проживання однією сім`єю з його загиблим рідним братом ОСОБА_1 , визнати за ним (позивачем) право на отримання грошової допомоги та стягнути з ОСОБА_2 на його (позивача) користь 2 500 000 грн.

ІІ. Короткий зміст інших заяв по суті справи.

Відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому така заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Між нею (відповідачкою ОСОБА_2 ) та ОСОБА_1 , який являвся рідним братом позивача 28 січня 2019 року було зареєстровано шлюб, про що 28.01.2019р. складено відповідний актовий запис (місце державної реєстрації - виконавчий комітет Судовишнянської міської ради Мостиського району Львівської області). Після укладення даного шлюбу, ОСОБА_1 переїхав проживати до неї (відповідачки). ОСОБА_1 являвся військовослужбовцем, був призваний та проходив службу в Збройних силах України, приймав участь в АТО. В подальшому, влітку 2019 року, ОСОБА_1 було затримано у зв`язку з притягнення його до кримінальної відповідальності. ОСОБА_10 перебував в м.Маріуполі Донецької області, де проходив службу, там же проводилось досудове розслідування, а справа про обвинувачення ОСОБА_9 розглядалась в одному із судів Донецької області. В той час ОСОБА_4 перебував і в слідчому ізоляторі в м.Маріуполь, а 04.11.2021 року відносно ОСОБА_9 було змінено запобіжний захід та останнього звільнили з-під варти. Після цього він дійсно певний період часу проживав за адресою його місця реєстрації, а саме по АДРЕСА_1 , так як це було визначено ухвалою суду про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. З моменту звільнення ОСОБА_9 з-під варти, між нею (відповідачкою) та її чоловіком ОСОБА_6 , як і в багатьох інших сім`ях, укладались відносини по різному, вони інколи сварились та в подальшому завжди налагоджували відносини, вона (відповідачка) приїжджала до нього додом, відвідувала його, так само і ОСОБА_4 приїжджав до неї за місцем її проживання у м.Судова Вишня Мостиського району. Підтвердженням того, що між загиблим ОСОБА_1 та нею (відповідачкою) продовжували існувати нормальні сімейні відносини та вони являлись членами однієї сім`ї є також той факт, що вона (відповідачка) на прохання ОСОБА_9 переказувала на рахунок свого чоловіка грошові кошти для різних побутових потреб, поповнення мобільного телефону, що беззаперечно підтверджується сформованими нею квитанціями із додатку "Приват 24". Переказ коштів своєму чоловікові вона (відповідачка) здійснювала і незадовго до його загибелі, а саме 26.01.2022 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 , що повністю спростовує викладені позивачем в позовні заяві доводи про нібито відсутність сімейних відносин між нею ( ОСОБА_2 ) та ОСОБА_1 . Шлюб між нею ( ОСОБА_2 ) та ОСОБА_1 розірваний не був і наміру розривати шлюб вона не мала. Згодом, так як ОСОБА_4 продовжував проходити службу у Збройних Силах України та являвся військовослужбовцем, його знову призвали на службу, ще до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Після цього, ОСОБА_4 вже перебував на території військової частини, постійно підтримуючи сімейні відносини, як чоловік і жінка, із нею ( ОСОБА_2 ). Після повномасштабного вторгнення ОСОБА_4 продовжував службу і ІНФОРМАЦІЯ_1 році загинув у селі Новоолександрівка Луганської області, під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 04.04.2022 року. Про загибель ОСОБА_9 вона (відповідачка) дізналась від керівництва військової частини, де проходив службу ОСОБА_1 , про що нею отримано офіційне повідомлення. Зазначена обставина додатково підтверджує той факт, що ОСОБА_7 ще при житті вказав її ( ОСОБА_2 ) як свою офіційну дружину, якою вона являлась і якою ОСОБА_1 вважав її для себе. Таке ж повідомлення про загибель ОСОБА_1 отримала і його мати. Батько ОСОБА_1 помер, а спільних дітей у неї (відповідачки) із ОСОБА_1 не було. Вона (відповідачка) була присутня на похоронах свого чоловіка ОСОБА_1 , допомагала також у його похованні. В подальшому, вона разом із матір`ю ОСОБА_1 оформляли відповідні документи на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_1 , який на момент смерті являвся її ( ОСОБА_2 ) чоловіком. В результаті розгляду оформлених документів, у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 " Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", їй (відповідачці ОСОБА_2 ) та матері загиблого ОСОБА_11 , в якості одноразової грошової допомоги було виплачено по 7 500 000 грн. Позивач у даній справі - ОСОБА_1 , який дійсно являється рідним братом загиблого ОСОБА_1 , на той час не звертався до військової частини та відповідного центру комплектації із заявами, про визнання за ним права на отримання частини даної одноразової грошової допомоги, що додатково підтверджує необґрунтованість поданого ним позову. Окрім цього, одним з ключових питань у даній справі є наявність правових підстав для отримання позивачем одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_1 . Згідно статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, - право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення), редакція зазначеної статті від 25.08.2022 року. Оскільки позивач ОСОБА_1 являється рідним братом загиблого військовослужбовця ОСОБА_1 , то останній не входить до чітко визначеного переліку осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а отже його позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Адвокат Кінь А.В. в інтересах третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 скерував пояснення щодо даного цивільного позову, у яких зазначив наступне. Вона ( ОСОБА_3 ) є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_1 . Вона проживала однією сім`єю із синами тривалий період часу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №263 від 03.10.2022 року, виданою КП " Ходорівське управління комунального господарства". До одруження її син ОСОБА_1 постійно проживав разом з нею та своїм братом. Її син ОСОБА_1 після одруження з відповідачкою ОСОБА_2 прожили разом не тривалий період часу, менше одного року. Проживали вони разом в АДРЕСА_2 , в батьків ОСОБА_2 . Сімейне життя у них не склалось. Приблизно з 2019 року її син ОСОБА_4 повністю припинив сімейні відносини із ОСОБА_8 і повернувся після цього проживати до неї ( ОСОБА_3 ). Вони знову почали проживати, як і раніше, спільно однією сім`єю в м.Ходорів. Проживаючи разом, у них були спільні права і обов`язки. З моменту припинення сімейних відносин із ОСОБА_5 , остання постійно сварилась з ОСОБА_7 . Наскільки їй (третій особі) відомо, ОСОБА_2 подавала заяву на розлучення. Її син ОСОБА_4 не підтримував будь-яких відносин з ОСОБА_2 , навпаки їхні відносини були дуже ворожі. ОСОБА_2 почала проживати з іншим чоловіком. Між ними були постійні сварки. Розлучитись вони так і не встигли, так як ОСОБА_7 був повторно призваний до лав Збройних Сил України і загинув. Після загибелі ОСОБА_7 , його похованням займалась саме вона ( ОСОБА_3 ), а також її сім`я. Відповідачка ОСОБА_2 жодної участі у похованні ОСОБА_1 не приймала. З огляду на те, що ОСОБА_2 на момент загибелі ОСОБА_4 офіційно з ним не була розлучена, хоча і не проживала з ним вже тривалий період часу, вона (третя особа) вважає несправедливим та незаконним те, що відповідачка ОСОБА_2 отримала половину суми одноразової грошової допомоги, а іншу половину отримала вона (третя особа) як мати ОСОБА_1 . Вона (третя особа) вважає законним та справедливим розподіл одноразової грошової допомоги має між членами їхньої сім`ї та ОСОБА_2 порівну. Позовні вимоги ОСОБА_1 вона (третя особа) підтримує в повному обсязі. Просить розглядати дану цивільну справу без її участі.

ІІІ. Позиція учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав пред`явлені позовні вимоги, просив такі задовольнити, покликаючись на доводи та мотиви, викладені у позовній заяві. Пояснив, що заявляючи даний цивільний позов бажає добитись справедливості та повернути від відповідачки ОСОБА_2 грошові кошти, на які вона, на його переконання, не заслуговує. Також позивач зазначив, що тривалий період часу проживав з загиблим братом ОСОБА_7 однією сім`єю по АДРЕСА_1 , де з ними ще проживала їхня матір та молодша сестра. Вони мали спільний побут та бюджет. Коли брат ОСОБА_7 повернувся з слідчого ізолятора, то близько трьох місяців такий перебував за вказаною адресою під домашнім арештом. В той час він (позивач) періодично проживав то разом з ним, то зі своєю дівчиною. Він (позивач) всіляко допомагав брату в той період часу. Коли він (позивач) перебував поруч з ОСОБА_7 , то часто був свідком його телефонних розмов з ОСОБА_2 , з якою вони часто сварилися, чув і розмови про розірвання шлюбу між ними. Він (позивач) не оскаржував рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги після смерті брата саме його матері та ОСОБА_2 у рівних частках, однак не згідний з цим. Зі своєю матір`ю питання щодо зазначених грошових коштів він (позивач) вирішив добровільно, а з відповідачкою ОСОБА_2 у нього по даний час існує невирішений спір.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кінь А.В. в судове засідання по справі, що було призначене на 10.01.2025р., - не з`явився, скерував клопотання про здійснення розгляду даної справи без його участі з вказівкою на те, що він у повному обсязі підтримує позовні вимоги, пред`явлені в інтересах позивача ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні таких. Ствердила, що була дружиною загиблого ОСОБА_9 та з часу одруження до часу його смерті проживала разом з ним однією сім`єю. Крім того, ще до одруження досить тривалий період часу вони з ОСОБА_1 спільно проживали без реєстрації шлюбу. В той час, коли її чоловік ОСОБА_1 перебував на службі у Збройних силах, а потім під час перебування його в слідчому ізоляторі та під домашнім арештом також підтримувала з ним подружні відносини, постійно надаючи йому моральну та матеріальну підтримку зі свого боку. Під час оформлення документів на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її (відповідачки) чоловіка ОСОБА_1 , його матір нічого не заперечувала та не оспорювала. При написанні заяви на отримання допомоги, вона (відповідачка) іншим членом сім`ї, який має право на дану допомогу, зазначала матір загиблого, а остання, в свою чергу, зазначала у такій же заяві виключно її (відповідачку). При цьому матір загиблого - ОСОБА_3 стверджувала, що зі своїм сином - позивачем ОСОБА_12 розбереться сама.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Ситник С.О. в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з оглядну на наступне. Як зазначалось ними у відзиві на позовну заяву, що знайшло своє підтвердження і при розгляді даної справи по суті, між відповідачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який являвся рідним братом позивача, 28 січня 2019 року зареєстровано шлюб, про що 28.01.2019р. складено відповідний актовий запис № 3. Місце державної реєстрації - виконавчий комітет Судовишнявської міської ради Мостиського району Львівської області. Фактичні ж відносини між ОСОБА_5 та загиблим ОСОБА_6 розпочались ще з 2017 року. Після укладення шлюбу, ОСОБА_1 переїхав проживати до своєї дружини, відповідачки у даній справі ОСОБА_2 . ОСОБА_1 являвся військовослужбовцем, був призваний та проходив службу в Збройних Силах України, приймав участь в АТО. В подальшому, влітку 2019 року, ОСОБА_1 було затримано у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності. Затриманий ОСОБА_4 був в м.Маріуполі Донецької області, де проходив службу, там же проводилось досудове розслідування і справа про обвинувачення ОСОБА_9 розглядалась в суді Донецької області. ОСОБА_1 перебував в слідчому ізоляторі в м.Маріуполь. Саме сім`я відповідачки ОСОБА_2 , тобто вона особисто як дружина ОСОБА_1 , та її батько як тетсь ОСОБА_1 , всіма можливими заходами допомагали ОСОБА_1 . Така надавала йому моральну і матеріальну підтримку, відповідачка передавала посилки для ОСОБА_1 , в тому числі за його кошти, як повідомили свідки зі сторони позивача, а саме ОСОБА_13 , що на їхню (сторони відповідача) думку беззаперечно підтверджує наявність у відповідачки та ОСОБА_1 спільних прав та обов`язків між подружжям. Крім того, відповідачка ОСОБА_2 разом із своїм батьком сприяла і у пошуку та оплаті роботи адвокатів у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , що також не заперечувалось і самим позивачем. 04 листопада 2021 року відносно ОСОБА_9 було змінено запобіжний захід, останнього звільнили з-під варти під домашній арешт за місцем йогореєстрації. Оскільки ОСОБА_4 був зареєстрований за попереднім місцем проживання у АДРЕСА_1 , то саме в м.Ходорові, відповідно до покладених на нього обов`язків судом, він змушений був перебувати цілодобово, що також не заперечується стороною позивача. З моменту звільнення ОСОБА_9 з-під варти, між відповідачкою ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_1 відносини продовжували залишатись як сімейні, відповідачка підтримувала свого чоловіка, як могла в тій ситуації, що склалась. Незважаючи на цілодобовий домашній арешт по відношенню до ОСОБА_1 , вони інколи зустрічались, підтримували сімейні відносини як чоловік та дружина. Як з`ясувалось в судовому засіданні, а саме в ході допитів свідків зі сторони позивача та пояснень самого позивача ОСОБА_14 , в даний період часу, тобто коли ОСОБА_4 перебував під домашнім арештом у м.Ходорів, позивач ОСОБА_15 мав відносини із своєю дівчиною і проживав з нею як із дружиною, вважав її на той час своєю дружиною, оскільки відносини між ними були, як між чоловіком та жінкою, тобто фактично мав свою окрему сім`ю, що на їхню (сторони відповідача) думку взагалі виключає можливість встановлення факту проживання його однією сім`єю із загиблим ОСОБА_6 , який також той період часу вже був одружений та мав свою окрему сім`ю. Підтвердженням того, що між загиблим ОСОБА_1 та ОСОБА_5 продовжували існувати нормальні сімейні відносини та вони являлись членами однієї сім`ї являється також той факт, що відповідачка на прохання ОСОБА_9 , переказувала на рахунок свого чоловіка грошові кошти для різних побутових потреб, передавала посилки, поповняла його мобільний телефон, що було підтверджено в ході допитів свідків, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, а також беззаперечно підтверджується сформованими відповідачкою квитанціями із додатку "Приват 24", копії яких долучено до матеріалів справи. Шлюб між відповідачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний не був і наміру розривати шлюб вона не мала. Пізніше, так як ОСОБА_4 продовжував проходити службу у Збройних Силах України та являвся військовослужбовцем, а саме менше ніж через три місяці після встановлення домашнього арешту, його знову призвали на службу, ще до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Після цього ОСОБА_4 вже перебував на території військової частини, постійно підтримуючи сімені відносини як чоловік і жінка із ОСОБА_5 . Після повномасштабного вторгнення ОСОБА_4 продовжував службу і ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув у селі Новоолександрівка Луганської області під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 04.04.2022 року. Про загибель ОСОБА_9 відповідачка ОСОБА_2 дізналась від керівництва військової частини, де ОСОБА_1 проходив службу, з якими вона також підтримувала зв`язок по телефону, постійно цікавившись долею свого чоловіка. Це додатково підтверджує той факт, що ОСОБА_4 ще при житті вказав ОСОБА_5 як свою офіційну дружину, якою вона являлась і якою ОСОБА_4 вважав її для себе. Таке ж повідомлення про загибель ОСОБА_9 отримала і його мати. Батько ОСОБА_9 помер, спільних дітей у відповідачки із ОСОБА_6 не було. Відповідачка ОСОБА_2 разом із своїми батьками також була присутня на похоронах свого чоловіка ОСОБА_9 , що також не заперечується позивачем. В подальшому, ОСОБА_2 разом із матір`ю ОСОБА_9 оформляли відповідні документи на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_1 , який на момент смерті являвся чоловіком ОСОБА_2 . Представник відповідачки просить звернути увагу на те, що при написанні заяви на отримання одноразової грошової допомоги разом із ОСОБА_5 була присутньою і мати загиблого, а в бланку заяви міститься окрема графа для вписання всіх родичів та членів сім`ї загиблого, які можуть претендувати на дану виплату. Відповідачка ОСОБА_2 вказала у даній заяві матір загиблого, і так само мати загиблого вказала у заяві відповідачку ОСОБА_2 як дружину загиблого. В той же час, ні ОСОБА_5 , ані мати ОСОБА_14 не вказували його (позивача) у даній заяві, оскільки жодних правових підстав для виплати позивачу частини одноразової грошової допомоги не існувало і навіть мати позивача не вважала і не вказувала ОСОБА_14 як члена сім`ї загиблого ОСОБА_9 . І лише за сплином великого проміжку часу, а це більше року, після отримання матір`ю та дружиною загиблого своєї частини одноразової грошової допомоги, позивач звернувся із даним позовом, оскільки вважає, як сам пояснив в судовому засіданні, що на його думку грошові кошти розподілені не справедливо, так як він нічого не отримав. Додатково пояснивши судді, що мати брала кредит, щоб вилікувати зуби загиблому його брату ОСОБА_32, допомагала ОСОБА_32 як могла, враховуючи свій матеріальний стан, а після отримання допомоги він, тобто позивач, взагалі нічого не отримав. При цьому позивач нічого не вказав і не навів жодних фактів, обставин та доказів, яким саме чином його особисті права та обов`язки були нероздільно пов`язані із правами та обов`язками загиблого його брата ОСОБА_9 , в чому полягало ведення спільного господарства із загиблим, що є вирішальною обставиною при вирішенні питання про встановлення факту проживання однією сім`єю. Як неодноразово зазначав Верховний Суд України, факт проживання за однією адресою не підтверджує наявність спільних прав та обов`язків, ведення спільного домогосподарства та не може свідчити про факт проживання однією сім`єю. Тим більше, що в даній справі, за однією адресою позивач проживав із загиблим братом трошки більше двох місяців і то в силу рішення суду про цілодобовий домашній арешт. Позивач ОСОБА_1 , який дійсно являється рідним братом загиблого ОСОБА_1 , на той час не звертався до військової частини та відповідного центру комплектації із відповідними заявами, не вживав будь-яких інших заходів для доведення та встановлення за ним права на отримання частини одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого, і лише після того як йому нічого не заплатила його мати, вирішив звернутись із даним позовом, що додатково підтверджує необґрунтованість даного позову. Також сторона відповідача звертає увагу суду на те, що в позовній заяві позивач зазначає, що його мати сплатила йому частину отриманої одноразової грошової допомоги, і тому позов заявлений лише до ОСОБА_5 , однак будь-якого підтвердження даного факту в ході розгляду справи по суті не здобуто і будь-яких доказів цього позивачем не надано. Тому, проаналізувавши докази у справі в цілому, показання свідків, в тому числі зі сторони позивача та пояснення самого позивача, можна зробити висновок, що позивач, можливо його мати чи інші члени сім`ї, у зв`язку із неприязними відносинами, як це часто буває у відносинах із «невістками», які у них склались із відповідачкою ОСОБА_2 , просто не погоджуються із тією сумою одноразової грошової допомоги, яку несправедливо, на їхню думку, отримала ОСОБА_2 як дружила загиблого та їх «невістка». Вважають несправедливим та не погоджуються із тим, що мати загиблого отримала однакову суму допомоги із дружиною загиблого. Отже, зважаючи на досліджені докази безпосередньо в судовому засіданні судом при розгляді даної справи, оскільки позивач ОСОБА_1 , хоч і являється рідним братом загиблого військовослужбовця ОСОБА_1 , але не входить до чітко визначеного переліку осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, більше того, в момент виникнення даних правовідносин, а саме в момент загибелі ОСОБА_9 , ОСОБА_16 мав свою сім`ю, якою вважав (як він сам пояснив суду) дівчину, з якою проживав і підтримував відносини як із дружиною, то пред`явлені ним позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Тимощук О.І. в судовому засіданні ствердив, що сторона відповідача заперечує позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі. Також зазначив, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зазначених вище випадках здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Згідно з п.3 Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. У разі смерті одноразова грошова допомога встановлюється для членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого). Пунктом 10 Порядку передбачено, що вони подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів, такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. До заяви додаються копії документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Так, згідно з постановою та з урахуванням статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", право на виплату мають: батьки загиблого, одне з подружжя, діти віком до 18 років, утриманці загиблого. До утриманців належать члени сім`ї померлого, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним та основним джерелом засобів до існування. Також необхідно відмітити, що позивач в судовому засіданні все ж висловив свою позицію та виклав правду, яка спростовує його попередні твердження, викладені в позовній заяві щодо надання фінансової допомоги покійному ОСОБА_1 та у веденні спільного господарства. Отже, належних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог позивачем не надано. Враховуючи викладене, представник відповідачки просить відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення коштів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак у її письмових поясненнях щодо позову така висловила клопотання про здійснення розгляду даної справи без її участі. Крім того, її представник - адвокат Кінь А.В. також скерував на адресу суду клопотання про здійснення розгляду даної справи без його участі.

Свідок ОСОБА_17 , будучи безпосередньо допитаною в судовому засіданні, пояснила наступне. Вона (свідок) є сестрою як ОСОБА_14 , так і ОСОБА_9 . Вона з матір`ю, своїм батьком та рідними братами проживала за адресою: АДРЕСА_1 . До одруження з ОСОБА_2 її (свідка) брат ОСОБА_7 міг проживати у неї ( ОСОБА_2 ), а після одруження вони проживали разом не більше одного місяця, бо після цього він перебував в слідчому ізоляторі, а потім перебував під домашнім арештом і проживав разом з ними за адресою її (свідка) місця проживання. ОСОБА_18 проживав і спав у її (свідка) кімнаті, а брат ОСОБА_16 проживав в кухні. ОСОБА_16 один раз або двічі на тиждень міг їздити в село, але більше перебував вдома. Зі слів мами і брата ОСОБА_7 їй (свідку) відомо, що ОСОБА_2 взагалі не спілкувалася з ним після його перебування в слідчому ізоляторі. На похороні ОСОБА_19 була присутня разом зі своїми батьками. У ОСОБА_7 були хороші відносини з батьком ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_20 , будучи безпосередньо допитаною в судовому засіданні, пояснила наступне. Вона (свідок) ще з дитинства товаришує з позивачем ОСОБА_12 , товаришувала і з ОСОБА_6 . Вони проживали по АДРЕСА_1 . В 2014 році ОСОБА_4 добровільно пішов в АТО. Згодом одружився з ОСОБА_2 , з якою проживав недовго та в іншому місті. Після того як ОСОБА_4 повернувся з слідчого ізолятора, то він постійно проживав за вказаною нею адресою у м.Ходорів. Вона (свідок) часто до них заходила та бачила, що вони з позивачем проживали разом в одній кімнаті. Після повернення ОСОБА_9 з слідчого ізолятора, ОСОБА_2 не підтримувала відносин з ним та до нього не приїжджала. Під час розмов з нею (свідком) ОСОБА_4 повідомляв їй, що хоче розлучитися з ОСОБА_2 . На похороні ОСОБА_7 ОСОБА_2 була присутня.

Свідок ОСОБА_21 , будучи безпосередньо допитаною в судовому засіданні, пояснила наступне. Вона (свідок) з 2019 року проживає у м.Львові, а з 2023 року - у селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області. Із відповідачкою ОСОБА_2 вона познайомилась в соціальних мережах, бо їхні чоловіки перебували в одній бригаді та вони часто спілкувалися про них. Потім вона (свідок) дізналася, що чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_4 перебуває в слідчому ізоляторі. Їй (свідку) відомо, що ОСОБА_2 передавала та позичала кошти для ОСОБА_7 , постійно підтримувала з ним зв`язок. Коли ОСОБА_7 вийшов під домашній арешт, то ОСОБА_2 їздила до нього в м.Ходорів. Після його загибелі, вона (свідок) прибула на похорон, щоб підтримати ОСОБА_2 . Про позивача ОСОБА_14 та про меншу сестру ОСОБА_7 вона (свідок) ніколи нічого не знала, вперше побачила їх на похороні. Зі слів ОСОБА_2 їй (свідку) відомо, що ОСОБА_2 нормально спілкувалась зі свекрухою, між ними не було суперечок, претензій чи розмов про повернення грошових коштів. Про розподіл коштів та про даний позов вона (свідок) вперше почула в 2023р.

Свідок ОСОБА_22 , будучи безпосередньо допитаною в судовому засіданні, пояснила наступне. Вона (свідок) є подругою відповідачки ОСОБА_2 , у них хороші відносини, бували та бувають одна в одної на родинних святах, на яких був за життя і ОСОБА_4 . Вона (свідок) була присутньою під час реєстрації шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_4 , після цього підтримувала подружні відносини з ними та часто здзвонювалася з ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_7 пішов в лави ЗСУ, то вони з ОСОБА_8 організовували йому посилки. Відповідачка ОСОБА_2 за нього хвилювалася та постійно його підтримувала та йому допомагала.

Свідок ОСОБА_23 , будучи безпосередньо допитаним в судовому засіданні, пояснив наступне. Він (свідок) народився та проживає в м.Ходорові, він з дитинства знайомий та товаришував з ОСОБА_6 . Перебуває він (свідок) у нормальних відносинах і з позивачем ОСОБА_12 . ОСОБА_4 в 2017-2019 роках пішов добровольцем на військову службу, при цьому говорив, що збирається одружуватись. У 2019 році він одружився з ОСОБА_2 , проживав з нею як чоловік та жінка. Навіть коли він прибув з слідчого ізолятора в м.Ходорів, де перебував під домашнім арештом, то постійно підтримував відносини із дружиною. Він (свідок) часто відвідував ОСОБА_9 , коли той був під арештом. Його брат - ОСОБА_15 також провідував його, а потім такий їхав до своєї дівчини, з якою проживав у селі Бориничі. ОСОБА_31 не проживав у м.Ходорові, а такий проживав разом зі своєю співмешканкою саме в с.Бориничі. Після скасування арешту, ОСОБА_7 їздив до дружини за місцем її проживання в м.Судову Вишню . Будь-яких напружених відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 він (свідок) не зауважив. Він (свідок) допомагав ОСОБА_25 збирати речі та сумку, коли його повторно призвали на військову службу.

ІV. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 01.02.2023р. заяву адвоката Кінь Андрія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернуто заявнику.

Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 03.02.2023р. залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та стягнення коштів.

Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 16.03.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та стягнення коштів. Ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 10.07.2023р. задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кінь А.В. про витребування доказів з В/ч НОМЕР_2 та з ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 18.08.2023р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 25.09.2023р. залучено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

V. Обставини справи, встановлені судом.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що між солдатом ОСОБА_1 та Міністерством оборони України року укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу терміном на 3 роки.

Відповідно до положень частини 1 пункту 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Згідно витягу із наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 від 16 червня 2017 року №132, (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , який прибув із військової частини - польова пошта НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , з 16 червня 2017 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого навідника 1 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_4 механізованого батальйону.

Згідно витягу із наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 від 20 червня 2017 року №136 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , старшого навідника 1 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_5 , вважати таким, що з 19 червня 2017 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 19 липня 2017 року №45-РС солдату ОСОБА_26 присвоєно чергове військове звання «старший солдат».

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15 лютого 2022 року №34 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 призначено на посаду номер обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ; вважати таким, що з 15 лютого 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18 березня 2022 року №64 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_4 механізованого батальйону, рахувати таким, що з 18 березня 2022 року залучається до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 21 березня 2022 року №67 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_4 механізованого батальйону, вважати таким, що припинив участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у зв`язку із смертю (загибеллю).

Військовослужбовець військової служби за контрактом номер обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану загинув внаслідок ворожого артилерійського обстрілу в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07 квітня 2022 року №86 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_4 механізованого батальйону, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 в результаті інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла, вибухової травми, ушкодження внаслідок військових дій, спричинених іншими видами вибухів та уламків, ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04 квітня 2022 року та відповідного актового запису №125 від 04 квітня 2022 року, виданого виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області, підтверджено факт дійсності того, що ОСОБА_1 помер у віці 27 років ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Новоолександрівка Луганської області.

Отже, старший солдат ОСОБА_1 з 22.03.2022р. виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 у зв`язку з загибеллю.

Відповідно до розділу ХХІV «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, пункту 6 наказу Міністерства оборони України «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік» №30 від 31.01.2022р., було виплачено належне грошове забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення номера обслуги 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , - дружині військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі її заяви від 28.04.2022р. №1512.

Відповідачка ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , така є вдовою ОСОБА_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено матеріалами справи та сторонами по справі.

Позивач ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено матеріалами справи.

Третя особа ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено матеріалами справи.

Батько ОСОБА_1 - ОСОБА_27 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно довідки №263 від 03.10.2022 року, виданою КП «Ходорівське управління комунального господарства», ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним по вказаній адресі на момент смерті були зареєстровані: ОСОБА_28 (мати), ОСОБА_29 (родич), ОСОБА_1 (брат), ОСОБА_30 (родичка), ОСОБА_13 (сестра).

Також учасниками справи в судовому засіданні підтверджено, що внаслідок загибелі військовослужбовця - старшого солдата ОСОБА_1 на підставі звернення його матері ОСОБА_3 та дружини ОСОБА_2 їм як членам сім`ї було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 15 000 000 грн., зокрема перераховано по 7 500 000 грн. кожній з них.

Позивач ОСОБА_1 не звертався із відповідною заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця - його брата ОСОБА_1 за місцем проходження служби військовослужбовця чи до інших уповноважених структурних підрозділів державних органів, на які покладено функції щодо підготовки необхідних для призначення допомоги документів.

Лише після перерахунку грошових коштів у рівних частках матері та дружині загиблого ОСОБА_1 , його рідний брат - позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про встановлення факту його (позивача) проживання однією сім`єю з загиблим рідним братом ОСОБА_1 з метою визнання за ним (позивачем) права на отримання частини зазначеної вище грошової допомоги.

VI. Застосовані норми права та судова практика.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (підп.1 п.2 ст.16 вказаного Закону).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та осіб, звільнених з військової служби (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що затверджений Постановою КМУ від 25 грудня 2013 р. № 975.

Згідно п.3 вказаного Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до підп.1 п.4 Порядку, одноразова грошова допомога призначається у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

Відповідно до п.9 Порядку, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать: діти, зокрема усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їх батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); онуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст.1253).

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168, особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень. Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту.

Четвертим та п`ятим абзацами цього пункту передбачено наступні положення: у разі наявності особистого розпорядження осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови (крім осіб начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро), на випадок загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги особі (особам) за вибором визначається розмір частки таких осіб у відсотках. Розмір допомоги осіб, які мають на неї право, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, визначається відповідно до розміру часток, зазначених в особистому розпорядженні, у відсотках. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, у рівних частках.

Згідно п.24 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2013 р. №975, одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначеній одержувачем виплати. Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.

Відповідно до п.1 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

Саме п.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Так, згідно п.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Стаття 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, що діяла станом на 21.03.2022р., передбачала, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99).

Так, згідно з абзацом 5 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха, опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Верховного Суду від 23.05.2020 року у справі №686/8440/16-ц, провадження №61-15699св19).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання); фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Слід зазначити, що факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини.

Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини (Постанова Верховного Суду від 15 серпня 2020 року у справі № 588/350/15).

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 цього кодексу).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VІI. Висновки суду.

Отже, метою звернення позивача ОСОБА_1 до суду є встановлення юридичного факту - факту проживання однією сім`єю із загиблим (померлим) військовослужбовцем для подальшого визнання за ним права на отримання одноразової грошової державної допомоги та подальшого розподілу суми такої допомоги між ним та іншими членами сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця.

Слід зазначити, що факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись в суд з заявою про встановлення юридичного факту на підтвердження заявлених вимог надав суду наступні докази: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копію його (позивача) свідоцтва про народження; довідку №196 про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , видану 02.05.2022р. КП «Ходорівське УКГ»; довідку №263 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 на час його смерті та про осіб, які були зареєстровані за вказаною адресою на момент його смерті, видану 03.10.2022р. КП «Ходорівське УКГ».

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (ст.89 ЦПК України).

В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача докази в своїй сукупності не доводять факту спільного проживання, ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_1 спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї на підставі якого можливо було б встановити факт, що позивач ОСОБА_15 був членом сім`ї ОСОБА_9 та що вони проживали однією сім`єю.

Суд зазначає, що реєстрація місця проживання позивача та його брата ОСОБА_9 за однією адресою за відсутності інших доказів у їх сукупності про їх спільний побут, не може бути доказом факту проживання однією сім`єю (Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої Судової палати Касаційного цивільного суду від 11 червня 2024 року (справа № 750/728/21).

Поняття сімейний бюджет означає заробіток коштів членами сім`ї, їх розподіл та витрати в інтересах сім`ї. Той факт, що позивач перераховував кошти на рахунок ОСОБА_9 чи надавав йому іншу майнову допомогу, у зв`язку із відсутністю даних про призначення платежів, не є доказом спільного бюджету (Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19) показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення спільного проживання однією сім`єю.

Також суд звертає увагу на те, що показання свідків зі сторони позивача на підтвердження обставин спільного проживання позивача з ОСОБА_6 суперечать в цій частині показанням свідків зі сторони відповідача. Крім того, сам позивач ОСОБА_15 у судовому засіданні підтвердив ті обставини, що у період проживання ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 після звільнення його зі слідчого ізолятора та під час перебування його під домашнім арештом, він (позивач) періодично проживав то разом з ним, то зі своєю дівчиною. Ті ж обставини було зазначено свідком ОСОБА_23 , який ствердив, що з 2019 року по час смерті ОСОБА_4 був одружений з ОСОБА_2 та проживав з нею як чоловік та жінка; навіть коли ОСОБА_4 прибув з слідчого ізолятора в м.Ходорів, де перебував під домашнім арештом, то постійно підтримував відносини із дружиною ОСОБА_2 ; його брат - ОСОБА_15 провідував ОСОБА_9 , а потім такий їхав до своєї дівчини, з якою проживав у селі Бориничі; ОСОБА_15 не проживав у м.Ходорові, а такий проживав разом зі своєю співмешканкою саме в с.Бориничі.

Отже, докази надані позивачем з метою підтвердження його спільного проживання однією сім`єю із загиблим братом до 21.03.2022 року, суд оцінює критично.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення факту, що позивач ОСОБА_1 проживав однією сім`єю разом зі своїм загиблим братом ОСОБА_1 , який був військовослужбовцем та загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з недоведеністю постійного проживання позивача з ОСОБА_1 та ведення ними спільного господарства, наявності в них спільного бюджету, спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні первинної позовної вимоги позивача ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю із його загиблим братом-військовослужбовцем, то і інші позовні вимоги про визнання за ним права на отримання відповідної грошової допомоги та стягнення частини такої з ОСОБА_2 на його (позивача) користь, які є похідними від первинної, також не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищенаведене, розглянувши справу в межах доводів та поданих доказів, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, заявлених позивачем ОСОБА_1 через їх необґрунтованість та недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

VIII. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, в тому числі зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, у разі відмови в позові - покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 23.01.2025р.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець м.Ходорів Жидачівського району Львівської області, місце проживання зареєстрованеза адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_8 .

Суддя Ю.В. Кічак