Справа №473/1107/24 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/74/25
Постанова

Іменем України

27 січня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Тищук Н.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем Богуславською О.М.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки Вуїв О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Ліпатова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, вступна та резолютивна частини якого ухвалені 14 жовтня 2024 року о 15:49 год, повний текст рішення складений 21 жовтня 2024 року, під головуванням судді Ротар М.М., в приміщенні суду першої інстанції, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області, Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зміну прізвища дітей та внесення відповідних змін до актових записів про їх народження,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , зазначивши третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області, Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зміну прізвища дітей та внесення відповідних змін до актових записів про їх народження.

Позов мотивовано тим, що з 08 серпня 2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 жовтня 2022 року шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач не приймає жодної участі у вихованні дітей, майже не спілкується з ними, своїм байдужим ставленням не проявляє належної уваги, заінтересованості до їх уподобань, розвитку та здібностей. Діти навчаються у школі, батько не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами дітей в навчанні, їх інтересами, не приймає участі в заходах, які проводяться школою за участю дітей, не приймає участі в проведенні дозвілля дітей поза навчанням в школі.

16 грудня 2022 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області винесено судовий наказ, яким з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти, в примусовому порядку за місцем роботи останнього.

Позивачка перебуває на службі в ЗСУ.

22 червня 2023 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та взяла прізвище чоловіка - « ОСОБА_6 ».

Діти не спілкуються фактично зі своїм біологічним батьком та не хочуть мати його прізвище, натомість, бажають мати прізвище « ОСОБА_6 », оскільки проживають разом з позивачкою та її чоловіком, який має добрі стосунки з дітьми, піклується про них.

Відповідач заперечує та не надає свою згоду на зміну прізвища дітей.

Посилаючись на наведене, а також на те, що зміна прізвища дітей, буде відповідати інтересам дітей, психологічному та гармонійному розвитку, просила змінити прізвища дітей доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_6 ».

Внести зміни до актових записів №334 від 14 вересня 2010 року та №108 від 16 березня 2012 року, які складені Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенськ Вознесенського міськрайоннного управління юстиції Миколаївської області про народження дітей, відповідно, змінивши їх прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_6 ».

14 жовтня 2024 року рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами є конфлікт і непорозуміння щодо участі у вихованні дітей батьками, що не може бути підставою для зміни прізвища дітей.

Судом зроблено висновок, що позивачкою не надано достатньо доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей, а також не доведено, що зміна прізвища дітей буде відповідати, перш за все, їх інтересам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_1 зазначала, що судом першої інстанції не прийнято до уваги бажання дітей мати прізвища матері, а не батька, який не відіграє в їхньому житті вирішального значення, з яким вони не бачаться, не спілкуються, не проживають, а також не проводять спільно час.

Вказувала, що оскільки вона та діти мають різні прізвища, то це може призвести до непорозумінь та труднощів у спілкуванні з оточуючими людьми.

Відповідач не дає свою згоду на зміну прізвища дітей, жодним чином не обґрунтовує свою позицію, а його доводи зводяться лише до того, що прізвище « ОСОБА_9 »- це прізвища батька, яке діти мають з народження, а прізвище « ОСОБА_6 » - це прізвище вітчима дітей, якого вони знають не так давно, і бажають змінити прізвище лише для виїзду за кордон без його згоди.

Також посилається на те, що суд першої інстанції не аргументував свою позицію щодо надання переваги праву батька присвоювати дітям своє прізвище, а не аналогічному праву матері.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_10 з 08 серпня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають двох дітей доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , видане 14 вересня 2010 року та серії НОМЕР_2 , видане 16 березня 2012 року, прізвище дітей записано відповідно до статті 145 СК України.

07 жовтня 2022 року рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області шлюб між сторонами розірвано.

Згідно судового наказу №473/1612/22, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 16 грудня 2022 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , починаючи з 15 липня 2022 року та до повноліття дітей.

22 червня 2023 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Як видно з довідки про склад сім`ї №1 від 18 січня 2024 року, виданої ОСББ «Альянс-плюс», ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з нею проживають члени її сім`ї: чоловік ОСОБА_5 та діти ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Діти носять прізвище « ОСОБА_9 », яке є прізвищем їх біологічного батька.

Наполягаючи на задоволенні позову, позивачка просила змінити прізвище дітей, яким при народженні присвоєно прізвище батька, на прізвище другого з батьків матері без згоди на це батька дітей.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 ЦК України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить

Предметом спору в цій справі є зміна прізвища дітей, у зв`язку із зміною прізвища одним із батьків.

Надаючи оцінку заявленим вимогам, колегія суддів враховує таке.

Сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року) (далі - Конвенція ООН про права дитини), зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі безпечне життя і здоровий розвиток дитини).

Кожна дитини відповідно до статті 7 Конвенції ООН про права дитини має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Статтею 8 Конвенції ООН про права дитини визначено обов`язок держави поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частинами третьою, п`ятою статті 148 СК України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Тлумачення частини п`ятої статті 148 СК України, здійснене Верховним Судом у постанові від 15 серпня 2018 року у справі № 759/3363/16, дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто, інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини.

Інтереси дитини у зміні прізвища можуть полягати у її бажанні, звичках, прив`язаності до членів її сім`ї.

Якщо той із батьків, хто має спільне з дитиною прізвище і проживає окремо від дитини, зберігає з нею близькі стосунки і продовжує брати участь у її вихованні, то не є доцільним сприяти відчуженню між батьком і дитиною, зокрема, шляхом зміни прізвища.

При цьому колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду від 13 квітня 2020 року у справі № 496/904/18 та від 01 квітня 2020 року у справі № 234/19213/17 зазначено, що при вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також врахувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо. Якщо той із батьків, хто має спільне з дитиною прізвище і проживає окремо від дитини, зберігає з нею близькі стосунки і продовжує брати участь у її виховані, то не є доцільним сприяти відчуженню між батьком і дитиною шляхом зміни прізвища.

Постанова Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі № 759/5739/18 та постанова Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 599/596/17 містять висновки, враховані судом першої інстанції, про те, що позивач має довести належними і допустимими доказами факт свідомого та умисного не піклування відповідача про фізичний, духовний розвиток їх дитини, а також те, що зміна прізвища дитини на прізвище матері буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що ОСОБА_2 свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток його дітей, їх навчання та виховання.

Переглядаючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів виходить з того, що матеріали справи не містять доказів того, що зміна прізвища дітей « ОСОБА_9 » на прізвище їх матері « ОСОБА_6 » відповідатиме найкращим інтересам дітей.

Суд на перше місце ставить як найкращі інтереси дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а тому зміна прізвища дітей через конфлікт між батьками не відповідатиме їх інтересам, психологічному та гармонійному розвитку.ї

Діти досягли 12 та 14 років, навчаються в школі, звикли до свого прізвища, сприймають його. За цим прізвищем діти позиціонують себе в особистому спілкуванні, а також їх ідентифікують у соціальному середовищі (як то оточуючі діти, вчителі у школі, музичній школі).

Невідвідування відповідачем батьківських зборів, не прийняття участі в заходах, які проводяться навчальним закладом, не свідчать про умисне та свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків і не є підставою для зміни прізвища дітей.

Не зацікавленість успіхами дітей у навчанні, спростовуються матеріалами справи.

Як видно з письмових пояснень класного керівника навчального закладу, де навчається ОСОБА_12 , відповідач приходив до школи щоб привітати з днем народження сина, цікавився про успіхи у навчанні останнього, де кілька разів телефонував щоб дізнатися про навчально-виховний процес дитини (а.с.87-88).

Про бажання батька піклуватись про дітей, підтримувати з ними зв`язок свідчить звернення відповідача до органу опіки і піклування із заявою, в якій просив вирішити питання та провести профілактичну роботу з позивачкою, з боку якої чинились перешкоди у спілкуванні з дітьми (а.с.70,71).

Зі змісту роздруківок скріншотів переписки через інтернет месенджери ОСОБА_2 з донькою видно, що батько всіляко, з 2021 року намагався і виявляв бажання підтримувати зв`язок з дитиною, вживав активних дій щодо налагодження спілкування з дівчинкою, цікавився успіхами у навчанні обох дітей,їх відпочинком під час шкільних канікул, висловлював батьківську турботу про них, порушував питання про зустріч з дочкою, яке залишилось проігнорованим з боку дівчинки.

Наведене, а також обставини справи вказують на небайдужість батька до своїх дітей, до їхнього життя та інтересів, про намагання батька дітей налагодити з ними контакт та вчинення дій з метою недопущення втрати зв`язку з ними.

Також, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що ОСОБА_2 регулярно здійснює перерахування грошових коштів позивачу на утримання дітей, що не заперечується ОСОБА_1 та підтверджується наданою відповідачем випискою з банківського рахунку (а.с. 67-69).

За встановлених обставин справи та вимог закону,суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, з урахуванням думки дітей, заслуханих в суді першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни прізвища дітей та, що така зміна буде відповідати інтересам дітей.

Та обставина, що діти виявили бажання змінити прізвище батька на нове прізвище матері, не є підставою для скасування судового рішення.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й стаття 12 Конвенції з прав дитини, яка зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Як видно із технічного запису судового засідання, під час розгляду справи судом першої інстанції була з`ясована думка дітей шляхом їх заслуховування в суді. Діти висловили прихильне ставлення до матері та її чоловіка, якого діти добре сприймають.

Діти добре знають свого батька, але тримають на нього образу і не мають зараз бажання спілкуватися через те, що він створив нову сім`ю.

Оскільки між батьками дітей існує конфлікт і діти останні кілька років після припинення спільного проживання батьків проживають разом з матірю, відносини з якою для них є пріоритетними, з`ясована судом думка дітей не може вважатися визначальною, та бути переважними підставами при вирішенні питання про зміну їх прізвища, оскільки думка дітей не завжди може відповідати їх справжнім інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх, емоційних факторів, яким діти в силу свого віку та життєвого досвіду неспроможні надавати виважену та правильну оцінку.

Колегія суддів погоджується, що думка дітей є важливою, проте вона не може бути вирішальною, як не може бути безумовним свідченням того, що зміна прізвища дітей призведе до забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Колегія суддів таких порушень норм процесуального права судом першої інстанції не вбачає.

Не є підставою для зміни прізвища дитини у розумінні ч.5 ст. 148 СК України, твердження ОСОБА_1 про те, що батько дітей жодним чином не бере участі у вихованні, забезпеченні розвитку дітей, а отже, він належно не виконує своїх батьківських обов`язків, оскільки такі доводи є суперечливими та необґрунтованими. ОСОБА_2 щомісячно сплачує аліменти на утримання дітей, виявляє батьківський інтерес до своїх дітей, поведінка відповідача загалом свідчить про його бажання як батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, його спроможність та волевиявлення виконувати свої природні батьківські обов`язки щодо їх виховання.

Та обставина, що між відповідачем та дітьми відсутній будь-який зв`язок, пов`язана з тим, що на дітей певним чином впливає фактор постійного проживання і спілкування разом з мамою і вітчимом, відсутність належного та повноцінного спілкування із батьком через образу на нього.

Розірвання шлюбу з батьком дітей і зміна прізвища матір`ю самі по собі не доказують тієї обставини, що відповідач свої батьківські обов`язки не виконує.

Доводи апеляційної скарги про ймовірність майбутніх непорозумінь та труднощів у спілкуванні з оточуючими людьми через те, що мати та діти мають різні прізвища, є тільки припущеннями та суб`єктивними оціночними твердженнями позивачки, які не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення. Відповідне сприйняття дітьми свого прізвища у значній мірі залежатиме саме від добросовісного виконання позивачкою свого обов`язку, відсутності з її сторони негативних суджень щодо нього.

На теперішній час відсутні підстави вважати, що батькове прізвище якимось чином суперечить інтересам дитини.

Агрументи апеляційної скарги про те, що відповідач не дає свою згоду на зміну прізвища дітей, жодним чином не обґрунтовуючи свою позицію, є безпідставними. Незгода відповідача на зміну прізвища дітей свідчить про недопущення втрати зв`язку з дітьми, розуміючи, що зміна прізвища може призвести до ризику порушення пріоритету правовідносин «батько-діти».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не аргументував свою позицію щодо надання переваги праву батька присвоювати дітям своє прізвище, а не аналогічному праву матері, є помилковими, адже діти проживають з матірю, мають прихильність до неї, однак біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своїх дітей і це відповідатиме інтересам дітей. Колегія вважає, що за допомогою прізвища біологічного батька дітей буде збережено родинний зв`язок та дотримано баланс між інтересами батьків та дітей.

За наведених обставин, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 жовтня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 28.01.2025 р.