Провадження № 2/331/380/2025
Справа №331/998/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

за участю секретаря - Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. № 11) до ОСОБА_1 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

08.04.2022 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02 березня 2017 року в розмірі 65779,61 грн. (а.с. 3-5)

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02 березня 2017 року, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12.02.2022 р., у нього утворилась заборгованість в розмірі 65779 гривень 61 копійок, з яких: 48371 гривень 27 копійок заборгованість за кредитом; 17408 гривень 34 копійок - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 березня 2017 року, станом на 12.02.2022 р., в розмірі 65779 гривень 61 копійок та судовий збір.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2021 року позов Концерну «МТМ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 березня 2017 року, станом на 12 лютого 2022 року, на загальну суму 65779,61 грн., з яких: 48371 (сорок вісім тисяч триста сімдесят одна) гривня 27 копійок заборгованість за кредитом; 17408 (сімнадцять тисяч чотириста вісім) гривень 34 копійка - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; стягнуто судовий збір. (а.с. 63-64)

Не погоджуючись з вказаним заочним рішення, відповідач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Іванісова Володимира Сергійовича у липні 2024 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.(а.с. 83-85).

УхвалоюЖовтневогорайонногосудум.Запоріжжявід 09 серпня 2024 рокузаочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2022 року по справі за позовом АТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 2 березня 2017 року, скасовано. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 113-114).

13.08.2024 від представника позивача АТ «Акцент-Банк» надійшлипояснення, в яких зазначено, що своїм підписом під договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання цього кредитного договору.Посилався на правові висновки Верховного суду від 09.07.2018 року по справі №202/19403/13-ц, від 18.04.2018 по справі №705/6051/15-ц, від 14.02.2018 по справі №265/7652/15-ц. Та просив врахувати, що сторонами було узгоджено процентну ставку, штраф за порушення строків платежів та їх розмір і порядок нарахування у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта», який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису. (а.с. 118-119).

Ухвалою суду від 10жовтня 2024 року продовжено строк проведення підготовчого провадження.(а.с. 145-146).

14.11.2024через підсистему Електронний суд від представника відповідача ОСОБА_1 в особі представника адвоката Іванісова В.С. до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що в Анкеті-заяві позичальника від 02.03.2017 процентна ставка не зазначена.Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цимиТарифами та Умовами відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Окрім того, ці документи не можутьбутиналежним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також звертає увагу суду на те, що АТ «А-Банк» здійснював нарахування та списання відсотків за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості.Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з карткового рахунку відповідача, станом на 12.02.2022 залишок поточної заборгованості за кредитом складає 48 371,27 грн., при цьому позивачем були нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом, на загальну суму у розмірі 35 145 грн. 30 коп., які сплачувались з коштів, внесених відповідачем на погашення кредиту.Тому вважає, що заборгованість за тілом кредиту становить 13 225,97 грн., виходячи з розрахунку: 48 371 грн. 27 коп. - 35 145 грн. 30 коп. = 13 225,97 грн.(а.с. 165-168)

Ухвалою суду від 08листопада 2024 року підготовче провадження по справі закрито; справа призначена до судового розгляду (а.с. 156).

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності і підтримання позовних вимог.

Представниквідповідача адвокат Іванісов В.С. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнають на суму 13 225,97 грн.

Суд, вивчивши позовні вимоги та заперечення представника відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі такого.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 березня 2017 року, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. (а.с. 10)

За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положенняпараграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно ч.1ст.1048ЦК України,позикодавець маєправо наодержання відпозичальника процентіввід сумипозики,якщо іншене встановленодоговором абозаконом.Розмір іпорядок одержанняпроцентів встановлюютьсядоговором.Якщо договоромне встановленийрозмір процентів,їх розмірвизначається нарівні обліковоїставки Національногобанку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зіст.1049ЦК України,позичальник зобов`язанийповернути позикодавцевіпозику (грошовікошти утакій самійсумі аборечі,визначені родовимиознаками,у такійсамій кількості,такого самогороду татакої самоїякості,що булипередані йомупозикодавцем)у строкта впорядку,що встановленідоговором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно ст.611ЦК України,у разіпорушення зобов`язаннянастають правовінаслідки,встановлені договоромабо законом,зокрема: припиненнязобов`язання внаслідокодносторонньої відмовивід зобов`язання,якщо цевстановлено договоромабо законом,або розірваннядоговору; змінаумов зобов`язання; сплатанеустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач просить крім тіла кредиту стягнути також заборгованість за простроченими відсотками посилаючись на порядок стягнення, розмір процентів передбачених умовами та правилами надання банківських послуг у АТ «Акцент-банк».

У ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» розміщених на сайті https://a-bank.com.ua/terms та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». (а.с. 10 зв-16, 132)

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка позивача належним доказом бути не може, оскільки вказаний доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постановах Верховного Суду України від 11.03.2015 року та 03.07.2019 року (номера проваджень 6-16цс15 та 14-131цс19) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта»,як на доказ узгодження процентів, на підставі такого.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч.ч.1,3 ст. 509 ЦК Українивказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з п. 22 ч.1 ст. 1 Закону № 1023-XIIспоживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст. 42 Конституції Україниучасть у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Доводи щодо паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем в електронному вигляді, що свідчить про погодження всіх істотних умов договору, суд вважає необґрунтованими, оскільки анкета-заява не містить відомостей про те, яку саме картку отримав відповідач, кредитний ліміт, тоді як паспорт споживчого кредиту містить умови щодо кредитування кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна Голд», «Картка Зелена».

Крім того, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 01.07.2021. Проте, дослідивши розрахунок заборгованості, судом встановлено, що банком нараховувалися відсотки й після 01.07.2021.

Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Також слід звернути увагу, що зі змісту цього паспорту слідує, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту.

При цьому, жодних доказів, на підставі яких можливо встановити, яку саме картку отримав ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. Зазначене, позбавляє суд встановити дійсні обставини справи, перевірити розрахунок заборгованості, та дійти обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості.

Одночасно суд зауважує, що Анкета-заява підписана ОСОБА_1 02.03.2017, а паспорт 27.07.2020, однак списання відсотків почали відбуватися з 01.05.2019.

Також суд критично ставиться до того, що при первісній подачі позову 08.04.2022 банком не було надано, як доказ укладення договору паспорт споживчого кредиту.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватись за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ «Акцент-Банк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Однак, враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Тому суд дійшов висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту.

Однак, із розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки з карткового рахунку відповідача вбачається, що позивачздійснював автоматичне списання коштів на погашення щомісячних процентів за користування кредитом, за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості.

Неприпустимість таких стягнень підтверджується усталеною судовою практикоюВерховного Суду у цій категорії справ (постанови від 18.05.2022 року у справі №697/302/20; від 03.07.2019 у справі № 342/180/17).

З урахуванням того, що розрахунок позивача (а.с. 7-9) відрізняється деякими показниками від виписки по картці ОСОБА_1 , судом, для розрахунку суми основного боргу за кредитом, взяті за основу дані з виписки за період з 23.03.2017 по 01.02.2022 (дата заявлена за позовом).

За даними виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 банком безпідставно нараховано та списано з останнього 31 290,83 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в суму 17 080,44 грн. = 48 371,27 грн. 31 290,83 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 263-265, 282 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 610, 622, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул.. Батумська, буд. № 11) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (м. Дніпро, вул. Батумська, буд. № 11, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 березня 2017 року, станом на 12 лютого 2022 року заборгованість за кредитом, на загальну суму 17 080 (сімнадцять тисяч вісімдесят) гривень44 копійки.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (м. Дніпро, вул. Батумська, буд. № 11, ) судовий збір в розмірі 645 (шістсот сорокп`ять)гривень 06 копійок.

Повний текст судового рішення складено 24 січня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н.Г. Скользнєва