Р І Ш Е Н Н Я№ 127/37606/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючої судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Самородової О.П.,

відповідача ОСОБА_2 адвоката Чорної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів.

В позові просить суд змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частки на частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони у справі з 10.02.2007 року перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2019.

У шлюбі у сторін у справі народились діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу діти проживали з позивачем в належній відповідачу квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2020 з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від його доходів. Щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

З січня 2022 року дитина ОСОБА_4 за власним бажанням проживає з бабусею і дідусем у м. Старокостянтинів, Хмельницька обасті.

Вказане стало підставою для звернення відповідача до суду з позовом про припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення з позивача на його користь аліментів на утримання дитини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2024, яке залишене в силі постановою Вінницького апеляційного суду, припинено стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , урозмірі частки від доходів позивача.

Відповідач офіційно працює в АТ «Укрпошта» та отримує дохід. Аліменти, які стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від його доходу є недостатніми для утримання неповнолітньої дитини.

Діти не повинні бути звужені в правах, а батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів на одну дитину за рахунок збільшення утримання іншої.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. (а.с. 20)

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чорна О.М. подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав їх недоведеності та необгрунтованості. Позивачка жодного разу не сплатила аліменти на утримання старшого сина. Водночас, відповідач свій обов`язок по сплаті аліментів на користь позивача виконує, заборгованість по сплаті аліментів відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення позову. (а.с.28-29)

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Самородова О.П. подала відповідь на відзив, в якому зеперечувала проти тверджень відповідача, викладених у відзиві. З доданого відповідачем акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 вбачається, що дитина ОСОБА_4 , на утримання якої з позивача стягуються аліменти, проживає в будинку разом з батьком, бабою та дідом. Їх доходи в сукуаності становлять приблизно 52 000 грн. на місяць. Водночас, з позивача на утримання дитини ОСОБА_4 стягуються аліменти у розмірі її доходу, що значно погіршило її матеріальний стан. Вона самостійно утримує та виховує сина ОСОБА_3 , оскільки батько та його рідні усунулись від його утримання та виховання, вважаючи своїм онуком ОСОБА_5 , та повністю ігноруючи ОСОБА_6 . Також ОСОБА_3 з народження є дитиною з затримкою в розвитку і потребує додаткових занять з логопедом і психологом. (а.с.63-64)

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Самородова О.П. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Чорна О.М. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що відповідно до специфіки його роботи він проживає у Вінниці, та приїздить до своїх батьків і сина ОСОБА_5 лише на вихідні, а син в цей час перебуває з дідом і бабою. Дитина живе в будинку, який належить його діду і бабі. Вони допомагають відповідачу утримувати сина ОСОБА_5 і відповідач вважає природнім таке ставлення до онука та допомогу у його утриманні з боку своїх батьків. Сину ОСОБА_6 окрім аліментів він ніякої матеріальної допомого не надає, оскільки матеріально неспроможний на більше. Його батьки теж не опікуються нуком ОСОБА_6 , матеріально не допомагають утримувати. Вважає, що розмір аліментів у розмірі 1/6 частки його доходів є достатнім та справедливим для утримання дитини ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.3)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2020 у справі №127/6050/20 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 12.03.2020 року до досягнення старшою дитиною повноліття. (а.с.4-5)

Постановою Вінницького апеляційного суду від 07.10.2024 у справі №127/33894/23 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2024 року залишено без змін. Вказаним рішенням припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 01.11.2023 до досягнення дитиною повноліття. (а.с.9-13 на звороті)

Відповідно до копії довідки №19 від 22.01.2024, виданої директором КЗ «Вінницький міський палац дітей та юнацтва імені Лялі Ратушної», ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно відвідує гурток ансамблю спортивного бального танцю «Грація» з 01.09.2019 по теперішній час. (а.с.7)

Згідно з копією довідки №8, виданої 12.01.2024 Вінницькою дитячою школою мистецтв, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на 3 році елементарного підрівня відділення образотворчого мистецтва закладу «Вінницька дитяча школа мистецтв». Щомісячна оплата становить 660 грн. (а.с.8)

Відповідно до копії договору оренди житла від 20.09.2024 ОСОБА_1 орендує у ОСОБА_8 двокімнатну квартиру, орендна плата за місяць становить 9 000 грн. (а.с.66)

Згідно з копією довідки про середню заробітну плату №7 від 28.11.2024, черговий пульта ПЦО Турчановська Д.М. працює у ТОВ «Безпека-Гарант» та за період з 01.10.2023 по 31.10.2024 отримала заробітну плату (після відрахування ПДФО та військового збору) у розмірі 107 216,08 грн. З вказаної довідки вбачається, що середній розмір місячного доходу позивача становить 8 247,39 грн. (після відрахування ПДФО та військового збору). (а.с.65 на звороті)

З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 09.10.2023, складеного начальником відділу захисту прав дітей служби у справах дітей виконавчого комітету Староконстянтинівської міської ради Сторожук О.О. та головним спеціалістом, юрисконсультом служби у справах дітей виконавчого комітету міської ради Павліченко Н.А. вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 , дід ОСОБА_9 , баба ОСОБА_10 . З вказаного акту вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є працюючими пенсіонерами та отримують дохід: дід - 22 000 грн., баба - 20 000 грн. Сім`я проживає в приватному будинку з усіма комунальними зручностями, біля будинку наявна земельна ділянка, яку використовують під сад та город. За місцем проживання батька для дитини ОСОБА_4 створено всі необхідні умови, свої батьківські обов`язки щодо дитини він виконує належним чином. (а.с.50)

Відповідно до копії довідки №11122024/4 від 12.12.2024, виданої начальником центру сервісного обслуговування персоналу (Хаб) Східного регіону АТ «Укрпошта», ОСОБА_2 працює в АТ «Укрпошта» з 01.02.2019 по теперішній час та станом на сьогодні обіймає посаду охоронник першого класу. (а.с.30)

З копії довідки про доходи №11122024/12 від 11.12.2024, виданої АТ «Укрпошта», ОСОБА_2 отримує заробітну плату, з якої відраховуються аліменти. Середній розмір заробітної плати ОСОБА_2 (після утримання податків, військового збору та аліментів) за період з січня 2024 року по листопад 2024 року становить 9 125,04 грн. в місяць. (а.с.31)

18.11.2024 ОСОБА_2 звернувся до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просив прийняти на виконання виконавчий лист по справі №127/33894/23, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 14.11.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі частки заробітку (доходу). (а.с.32)

26.11.2024 головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинським В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76595075 з виконання вказаного вище виконавчого листа. (а.с.79)

З наявних у справі копій рахунків на сплату, розрахункової книжки та квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 здійснює оплату комунальних послуг за квартиру, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.33-47)

Відповідно до копії довідки від 27.10.2023 ФОП ОСОБА_11 , ОСОБА_4 дійсно відвідує курси англійської мови з 01.09.2022 і до сьогодні. ОСОБА_2 щомісячно вносить оплату за навчання сина. Заборгованість по сплаті відсутня. (а.с.52) Факт оплати також підтверджується копією платіжної інструкції від 20.12.2024 на суму 1 200 грн. (а.с.54)

Згідно з копією довідки, виданої 01.11.2023, ОСОБА_4 дійсно проходить навчання з курсу «Python» в міжнародній школі програмування «Logika» з вересня 2022 року. Станом на 28.10.2023 заборгованості за навчання немає. (а.с.53) Факт оплати також підтверджується копією платіжної інструкції від 20.12.2024 на суму 1 400 грн. (а.с.55)

З копії виписки по картці юніора ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_4 1 000 грн. (а.с.57), що також підтверджується копією платіжного доручення від 23.12.2024. (а.с.56)

Відповідно до копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з листопада 2023 року по грудень 2024 року, виконаного Другим відділом державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №76595075 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, з 01.11.2023 і до досягнення повноліття, станом на 31.12.2024 заборгованість по сплаті аліментів становить 32 106,69 грн. (а.с.79 на звороті)

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7 та 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року N 3 відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Наведене вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2020 у справі №127/6050/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2024 у справі №127/33894/23, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 07.10.2024, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч.2,3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Отже, після припинення стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , становлять 1/6 частки доходу ОСОБА_2 (1/3 мінус рівна частка, яка припадала на ОСОБА_4 )

Водночас, вказаним рішенням від 27.05.2024 стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2023 до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, частка, яка підлягає стягненню на утримання ОСОБА_4 є більшою, ніж та, яка підлягає стягненню на утримання ОСОБА_3 , що свідчить про звуження права останнього у порівнянні зі своїм старшим братом.

Суд також бере до уваги, що середній щомісячний дохід позивача та відповідача є майже рівним, проте позивач сплачує аліменти на одного із спільних дітей у більшому розмірі ніж відповідач.

Також судом встановлено, що дитина ОСОБА_4 проживає у належному батьками відповідача будинку, батьки відповідача допомагають йому утримувати старшого сина, тобто свого онука. Сам відповідач більшу частину часу проживає у місті Вінниці у належній його батькам квартирі і сплачує тільки за комунальні послуги і не несе витрат на оренду житла.

Водночас, позивач самостійно, без сторонньої допомоги, утримує та виховує дитину ОСОБА_3 , а також витрачає значні кошти на оренду житла для себе та дитини. Доказів зворотного відповідач не надав.

Вказане свідчить про явну нерівність у забезпеченні рівні життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку спільних дітей сторін у справі, що є недопустимим.

Також суд бере до уваги, що у зв`язку зі стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 від її заробітку її матеріальний стан погіршився, а матеріальний стан відповідача покращився.

Твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти, а тому матеріальний стан відповідача не покращився, суд сприймає критично, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що державним виконавцем здійснюється нарахування заборгованості по сплаті ОСОБА_1 аліментів, і дана заборгованість підлягає стягненню з позивача відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними засобами доказування наявність обставин, які є підставою для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь.

Отже, виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, розмір аліментів в розмірі 1/6 частки від доходу, не сприяє гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідач, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість сплачувати аліменти на дитину у розмірі частки від його доходу.

Суд також звертає увагу на те, що аліменти у розмірі частки від доходу відповідача є помірною сумою, незавищеною у сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, на користь якої вони стягуються, а також не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру та не позбавлять позивача та дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належного матеріального забезпечення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Отже, враховуючи те, що позивач на час звернення до суду була звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 гривень.

Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, суд дійшов наступного висновку.

Частинами першою та другою статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 .

В постанові Великої Палати Верховного Суду від у справі №910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

На підтвердження понесених витрат та їх розміру представником позивача надано наступні докази: витяг з договору про надання правничої допомоги від 01.11.2024, укладеного між адвокатом Самородовою О.П. та ОСОБА_1 (а.с.73); попередній розрахунок вартості та витрачений час на надання правничої допомоги по справі №127/37606/24 (а.с. 74); квитанцію №б/н від 01.11.2024 (а.с.72).

З витягу з договору про надання правничої допомоги від 01.11.2024 вбачається, що сторони узгодили, що вартість роботи адвоката становить 10 000 грн.

Таким чином, вартість правничої допомоги визначена у фіксованому розмірі.

Факт сплати позивачем гонорара адвоката в повному обсязі підтверджується квитанцією №б/н від 01.11.2024.

Водночас, суд звертає увагу на наступне.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22 травня 2024 року у справі № 754/8750/19 зазначає, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 127/9918/14-ц.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з урахуванням обставин справи, її важливістю для сторін, складності справи, обсягом виконаної адвокатом роботи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 141, 180-184, 192 СК України, ст. ст.76-81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2020 року в справі №127/6050/20.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2020 року в справі № 127/6050/20, припинити з дня набрання законної сили даним рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 24.01.2025.

Суддя