Провадження №2-зз/521/6/25
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання угоди недійсною, виділ частки спільного майна подружжя в натурі, припинення права власності, переведення прав власника на частку у житловому будинку та виділ частки будівельних матеріалів та обладнання,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду міста Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання угоди недійсною, виділ частки спільного майна подружжя в натурі, припинення права власності, переведення прав власника на частку у житловому будинку та виділ частки будівельних матеріалів та обладнання.

В ході розгляду вказаної цивільної справі, ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 20 травня 2020 року накладено арешт на 91/100 частки домоволодіння загальною площею 370,9 кв.м., житловою площею 223,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 09 березня 2021 року призначено судову будівельно-технічну та оціночну експертизу. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 05 листопада 2024 року поновлено провадження у справі.

24 січня 2024 року представник ОСОБА_1 подав до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2020 року. Заява обґрунтована тим, що накладений арешт є безпідставним, не відповідає способу захисту прав позивачів, порушує право приватної власності, а також тим, що позивачами не вірно обрано спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові. Таким чином, представник відповідача вважає, що необхідність у застосуванні арешту, як забезпечення позову відсутня.

21 січня 205 року представник позивачів подав до суду письмові заперечення на заяву про скасування заходів забезпечення позову, в яких зазначив, що вважає вказаний арешт обґрунтованим, просив відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. Крім того зазначив, що підстави для скасування заходів забезпечення позову, зазначені у вказаній заяві є ідентичними підставам, зазначеним в попередніх заявах представника відповідачі про скасування заходів забезпечення позову, які залишено судом без задоволення.

У відкрите підготовче судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову потрібно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Судом встановлено, що в ході розгляду вказаної цивільної справі, ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 20 травня 2020 року накладено арешт на 91/100 частки домоволодіння загальною площею 370,9 кв.м., житловою площею 223,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) (т. 2, а.с. 119-121).

Так, відповідно до інформаційної довідки № 214441970 від 01 липня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 91/100 частки домоволодіння загальною площею 370,9 кв.м., житловою площею 223,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с. 239-243).

Тобто, майно, на яке накладено арешт ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2020 року належить відповідачу ОСОБА_1 .

При зверненні до суду представник ОСОБА_1 просить суд скасувати даний арешт, проте жодним чином не обґрунтовує, яким чином він порушує майнові права його довірительки.

Судом в ухвалі від 20 травня 2020 року встановлено, що між сторонами існує спір, а також те, що необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення.

Так, при зверненні до суду представник ОСОБА_1 не спростовує належними та допустимими доказами того, що застосування заходів забезпечення позову є протиправним, неспівмірним із заявленими позовними вимогами, і направленими на запобігання ускладнення чи унеможливлення виконання рішення.

Щодо доводів стосовно порушення права власності, суд звертає увагу, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Суд також погоджується з доводами представника позивачів про те, що підстави для скасування заходів забезпечення позову, зазначені у вказаній заяві є ідентичними підставам, зазначеним в заявах про скасування заходів забезпечення позову від 09 вересня 2020 року, та від 03 липня 2023 року, які судом залишено без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання угоди недійсною, виділ частки спільного майна подружжя в натурі, припинення права власності, переведення прав власника на частку у житловому будинку та виділ частки будівельних матеріалів та обладнання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Ю.В. Тополева

21.01.25