ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року

м. Харків

справа № 643/7643/23

провадження № 22-ц/818/315/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Пилипчук Н.П., Маміної О.В.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2

третя особа - Служба у справах дітей Нововодозалької селищної ради Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу Крецул Лариси Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 червня 2024 року ухвалене у складі судді Крівцова Д.А., -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом в якому просила визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 22.09.2012 зареєстрований та проживає у належному позивачу будинку за вищезазначеною адресою. Після початку військових дій мати дитини - ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 виїхали до Німеччини, де хлопчик перебував до липня 2023 року. Після того, як хлопчик приїхав в Україну на канікули, він розповів батьку про неналежні умови проживання з матір`ю та співмешканцем останньої у Німеччині та виявив бажання проживати з батьком ОСОБА_1 , а не з матір`ю ОСОБА_5 .

В жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом, після уточнення якого просила визначити місце проживання сина з нею (т. 1 а.с. 148 - 153).

Посилалась на те, що фактично проживає та має реєстрацію за адресою: АДРЕСА_2 , Ярослав з березня 2022 року проживав з нею та навчався у Гаус-гімназії. 08.07.2023 ОСОБА_2 привезла сина на літні канікули до батька ОСОБА_1 . Коли 20.07.2023 ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 , щоб забрати хлопчика, він їй відмовив та повідомив , що дитину до Німеччини не поверне. В подальшому ОСОБА_1 заборонив матері спілкуватись з дитиною. Визначення місця проживання сина з ОСОБА_1 необхідно останньому для уникнення від мобілізації. ОСОБА_2 виїхала за кордон у зв`язку з небажанням жити з ОСОБА_1 через постійні сварки та непорозуміння.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 червня 2024 року позов ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Нововодозалької селищної ради Харківської області, про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що визначення місця проживання дитини з батьком відповідає інтересам дитини та є доцільним. Під час надання пояснень в суді, ОСОБА_6 в категоричній та недвозначній формі неодноразово висловив думку, згідно якої не бажає повертатись до матері в Німеччину та хоче залишитись з батьком. На запитання щодо причин такого рішення дитина мотивувала його, зазначивши на неналежних умовах проживання у Німеччині, які обумовлені регулярним вживанням алкогольних напоїв ОСОБА_2 , психологічним насильством з боку співмешканця матері, в тому числі погрозами вбивством, відсутністю реакції матері на вказані факти насильства, булінгом у школі з боку вчителів та однокласників. Крім того, хлопчик зазначав, що постійно залишався вдома один, через відсутність інтернету тривалий час не мав можливості відвідувати онлайн заняття в українській школі. За таких обставин суд прийшов до висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю на даний час суперечить інтересам дитини та не здатне забезпечити його розвиток і виховання у гармонійному та комфортному для нього середовищі.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким первісні позовні вимоги залишити без задоволення, а зустрічну позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та ухвалив рішення, що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. А саме, суд не взяв до уваги ті факти, що ОСОБА_1 для досягнення своєї мети неодноразово, по декілька десятків разів за одну ніч телефонував до ОСОБА_2 в Німеччину, здійснюючи психічний вплив на неї, погрожуючи їй особисто чим змусив привезти сина в Україну , а потім одноособово вирішив не повертати дитину до країни проживання матері та використав це при подачі заяви до опікунської ради та позовної заяви до суду. За час перебування дитини в Україні разом з батьком, хлопець варив самогон і за це від батька отримувала гроші. Апелянт наголосив, що допитаний в судовому засіданні свідок підтвердив факт неналежного догляду та виховання ОСОБА_6 з боку батька. А саме хлопець не ночує в дома кожну суботу та неділю, батько придбав йому ОСОБА_8 , на якому він їздить без супроводу дорослих. ОСОБА_1 не має належного доходу, має заборгованість зі сплати комунальних послуг, що свідчить про те що він не має матеріальної можливості утримувати сина. Батько цілими днями працює, тому ОСОБА_6 проводить весь час вдома сам, не відвідує школу онлайн, змушений сам собі готувати, гуляє без обмежень та має безмежний доступ у до інтернету. Батько не займається лікуванням дитини. Зазначене негативно відображається на психологічному стані та стані здоров`я дитини та не сприяє його нормальному розвитку. Перебування в Україні, враховуючи війну створює загрозу для життя дитини. Посилання суду на думку дитини є недоречним, оскільки хлопчик знаходиться під тиском батька, все висловлене ним в судовому засіданні є заздалегідь заученим текстом. Скаржник зауважила, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 після навчання в Німеччині пройшла тест з німецької мови для іммігрантів, та тестування з досить високими балами, також просила долучити лист від центру зайнятості від 25.06.2024 року про виплати допомоги для забезпечення засобів на існування ОСОБА_2 у долученні якого їй було відмовлено. Хлопчик має все необхідне для навчання та розвитку у Німеччині та не повинен бути розлучений з матір`ю, яка здатна забезпечити його турботою, доглядом та любов`ю. Проте суд на зазначене уваги не звернув та ухвалив рішення, що не відповідає інтересам дитини.

14.10.2024 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін. Посилалась на те, що суд повно та всебічно встановив обставини у справі, дав їм належну оцінку та дійшов до правомірного висновку про задоволення основного та відмову у задоволенні зустрічного позову. Викладені апелянтом доводи зроблених судом висновків не спростовують.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 04.09.2012 ( т.1 а.с. 160).

Згідно копії свідоцтва про право власності від 15.01.2001 та технічного паспорту від 12.12.2000 будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 115.3 кв.м, житловою площею 47,7 кв.м складається з трьох кімнат, кухні та допоміжних приміщень та належить на праві власності ОСОБА_1 ( т.1 а.с. 12 - 16).

Відповідно до даних Будинкової книги та довідки Центру адміністративних послуг Нововодолазької селищної ради Харківської області від 25.07.2023 у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т.1 а.с. 17 - 20).

Даними акту № 556 від 24.07.2023, складеного депутатом Нововодолазької селищної ради Мащенко А.М., підписаного ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , підтверджується, що ОСОБА_1 з ОСОБА_6 фактично проживають у вищезазначеному будинку проживають. Син знаходиться на повному утриманні батька, умови для навчання та дозвілля сина створені батьком належним чином ( т.1 а.с. 8).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 20.07.2023 складеним Службою у справах дітей Нововодозалької селищної ради Харківської області за адресою: АДРЕСА_1 проживають та мають постійне місце реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . Син любить свого тата, тато піклується про дитину. Під час обстеження було з`ясовано, що дитина бажає проживати з татом, а за кордоном йому не подобається. Під час обстеження виявлено, що батько створив належні умови для проживання, виховання та навчання хлопчика ( т.1 а.с. 9).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.09.2023, складеного комісією та затвердженого начальником Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради, за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Нова Водолага, вул. Незалежності, буд. 34 проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . Стосунки, традиції в сім`ї доброзичливі, хлопець бажає залишитись проживати з батьком ( т.1 а.с. 119).

Рішенням комісії з захисту прав дитини Нововодолазької селищної ради Харківської області № 15 від 05.10.2023 визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання його матері ( т.1 а.с. 117).

Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківської області від 16.10.2023 про визначення місця проживання малолітньої дитини, доцільним є визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою місця проживання матері ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ( т.1 а.с. 118 ).

Згідно з консультативним висновком психолога ОСОБА_12 , протягом 5 зустрічей ОСОБА_9 не виявляв замкнутості, надмірної тривожності, неконтрольованого збудження чи агресивної поведінки. Батьки дбають про матеріальне забезпечення і розвиток дитини, контролюють його навчання і заняття спортом. Хлопчик має окрему кімнату в будинку батька, забезпечений всім необхідним, підтримує дружні стосунки з однолітками. Так як батьки перебувають у конфліктних відносинах, цей фактор негативно впливає на стосунки хлопчика з матір`ю та ймовірно позначиться на емоційному стані підлітка ( т.1 а.с. 199).

Відповідно до довідки від 30.06.2023, виданої Нововодолазьким ліцеєм № 3 Нововодолазької селищної ради Харківської області, дитина навчається в 6-А класі вказаного ліцею ( т.1 а.с. 11).

Згідно довідки Нововодолазського будинку дитячої та юнацької творчості від 18.10.2023 ОСОБА_9 з 2018 року є вихованцем народного художнього фольклорно - етнографічного колективу « Вербиченька». Ярослав постійний учасник масових заходів, лауреат і переможець обласних, всеукраїнських, міжнародних фестивалів - конкурсів у різних номінаціях ( т.1 а.с. 128).

Відповідно до інформації, наданої Державною прикордонною службою на адвокатський запит ОСОБА_3 , в останнє дитина виїхала за межі України 06.01.2023, повернулась в Україну 07.07.2023 ( т.1 а.с. 42).

Згідно з договором підряду № 0607-23 від 06.07.2023, укладеним між ОСОБА_1 (підрядник) та ПрАТ «Новоселівський гірничо-збагачувальний комбінат» (замовник), підрядник зобов`язався виконати будівельні роботи загальною вартістю 74200,00 грн ( т.1 а.с. 22).

Відповідно до даних Витягу з реєстру територіальної громади від 05.09.2023 ОСОБА_2 має в Україні постійне, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ( т. 1 а.с. 192).

Даними довідки від 16.09.2022, з перекладом на українську мову підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , номер квартири АДРЕСА_4 ( т.1 а.с. 108 - 109).

Відповідно даних Дозволу на отримання допомоги від 25.05.2025 , з перекладом на українську мову, ОСОБА_2 та дитині наданий дозвіл на отримання допомоги для забезпечення засобів до існування з червня 2023 по січень 2024 в розмірі 1091,97 євро, у лютому 2024 в розмірі 976,66 євро, у березні 2024 в розмірі 119,97 євро ( т.1 а.с. 106 - 107).

Згідно з даних звернення спілки сусідів дома 44, 47, Хюттенштр, Гельзенкірхен до Бюро із справ молоді в м. Гельзенкірхен у перекладі на українську мови сусіди ОСОБА_2 звернулась із повідомленням про негідну поведінку пані ОСОБА_13 та її партнера ОСОБА_14 . Сусідам заважало надвисоке зловживання алкоголем, скандали в квартирі та за її межами, гучна музика о пізньому вечері, запах марихуани з квартири та крутіння косяків на внутрішньому дворі, постійний крик, бійки з партнером в коридорі. Були випадки, коли пані ОСОБА_13 пізно ввечері, інколи вночі зачиняли вхідні двері перед своєю 11-річною дитиною, так що дитина довгий час мала проводити в коридорі. Інколи в таких випадках сусіди брали дитину до себе. Дитина, як відомо, повернулась до України та проживає з батьком. ОСОБА_15 25.08.2023 агресивно погрожувала на вулиці своїй сусідці в присутності неповнолітньої дитини ( т.1 а.с. 129).

Відповідно до звернення до Центру зайнятості у перекладі на українську на підставі доказів та інформації, що ОСОБА_2 прожиідває за адресою: АДРЕСА_5 , а її співмешканець пан ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований у м. Дуйсбург, але може знаходитись вдома у пані ОСОБА_13 . Однак наразі, з 18.08.2023, поліція вигнала їх з квартири на 14 діб. Через дебош і бійку на сходовому майданчику о першій годині ночі. Пані ОСОБА_13 має додатковий дохід через працевлаштування свого співмешканця, що створює підґрунтя для соціального шахрайства. ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 повернула дитину ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в Україну та добровільно передала всі документи батькові дитини, але продовжує отримувати виплати на дитину ( т.2 а.с. 118 - 119).

Згідно даних звернення від 31.08.2023 сусідів будинку номер 44, АДРЕСА_6 до Управління у справах молоді м. Гельзенкірхен щодо їх сусідки пані ОСОБА_13 та її співмешканця пана ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_5 . Сусідів особливо турбують такі речі, як підвищене вживання алкоголю, дебоші в квартирі та за її межами, гучна музика пізно ввечері, запах марихуани з квартири та куріння косяків у дворі, постійні крики, бійки зі своїм співмешканцем на сходовому майданчику. Були також випадки, коли пані ОСОБА_13 замикала свою 11-річну дитину за вхідними дверима пізно ввечері, іноді вночі, так що дитині доводилося залишатися на сходовому майданчику протягом тривалого часу. У деяких випадках сусіди доглядали за дитиною. Дитина, ймовірно, повернулася в Україну з 22 червня 2013 року і живе з батьком. Крім того, 25.08.23 пані ОСОБА_13 агресивно погрожувала сусідці на вулиці перед будинком АДРЕСА_6 у присутності неповнолітньої дитини. Сусіди кілька разів скаржилися власнику будинку, але досі жодних заходів не вжито. Оскільки мешканці цього будинку вже кілька тижнів спостерігають, що їх сусідська злагода явно порушена і ще більше переживають за маленького хлопчика, вони звернулись з проханням перевірити умови проживання пані ОСОБА_13 , її дитини та її співмешканця і допомогти повернути спокій у будинок ( т.2 а.с. 120 - 121).

Відповідно до наданих суду у перекладі на українську мову повісток Управління поліції Гельзенкірхена від 11.09.2023 про виклик до суду пані ОСОБА_19 у зв`язку із розслідуванням справи за звинуваченням її у нанесенні легких тілесних ушкоджень та незаконне проникнення ( т.2 а.с. 123 - 127).

Згідно повідомлення від 08.02.2024 у перекладі на українську мову , прокуратура м. Ессен припинила досудове провадження проти ОСОБА_19 за звинуваченням в образливій поведінці тощо відповідно до ч. 1 ст. 154 КПК ( т.2 а.с. 128 - 129).

Суд дав належну оцінку показанням допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які зазначила, що ОСОБА_6 дуже добре проживати з батьком. Дитина у батька доглянута, забезпечена їжею та всім необхідним. ОСОБА_1 займається вихованням та навчанням хлопчика, не проявляє до нього агресії та негативу. При спілкуванні, хлопчик беззаперечно висловлює бажання жити з батьком в Україні.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_22 ( син позивачки за зустрічним позовом), позитивно характеризував відношення матері та ОСОБА_1 до виховання ОСОБА_6 . Проте вважав, що дитині в Німеччині буде краще, тому що хлопчик потребує турботи і постійного догляду з боку матері. Він на відеозапису бачив, що ОСОБА_6 допомагав ОСОБА_1 варити самогон та чув, як змінився хлопець останнім часом у спілкуванні з мамою з ОСОБА_2 . Він знайомий з чоловіком ОСОБА_2 в Німеччині та нічого про нього поганого про нього сказати не може. Ця людина добре ставилась до ОСОБА_6 . Він від хлопця, коли останній перебував у Німеччині, жодних скарг на нього він не чув.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_23 ( сестра ОСОБА_2 ) та ОСОБА_24 ( хрещена ОСОБА_6 ), пояснили, що ОСОБА_2 завжди належно займалась вихованням дитини, належним чином виконувала батьківські обов`язки в Німеччині - збирала ОСОБА_6 до школи, спочатку особисто відводила на навчання. ОСОБА_25 був під її постійним доглядом. Дитина навчався одночасно в українській та німецькій школах, відвідувала секцію ОСОБА_26 . У Німеччині хлопець завжди був забезпечений їжею, у нього не було необхідності готувати їжу. Спочатку в нього з ОСОБА_27 , який є другом ОСОБА_2 , були добрі відносини, а потім ОСОБА_6 стало не вистачати подарунків, які йому робив ОСОБА_28 , і почались проблеми. ОСОБА_2 спиртними напоями не зловживає. У ОСОБА_2 в Німеччині має місце конфлікт з новою подругою. Обидва свідка вважають, що дитині необхідно проживати з ОСОБА_2 за кордоном, оскільки у зв`язку з воєнними діями це для неї буде безпечніше. Останнім часом ОСОБА_6 під час спілкування з ОСОБА_2 поводиться агресивно, нецензурно висловлюється, під час розмови з матір`ю, яка відбулась 31.12.2023 хлопчик сказав, що його найбільше бажання, щоб ОСОБА_2 залишила його в спокої.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанції малолітній ОСОБА_9 пояснив суду, що зараз проживає з батьком у приватному будинку. Йому краще жити з батьком, тому що в Україні він має гарні умови проживання, повне порозуміння з батьком та багато друзів, з якими він спілкується, грає, готує їжу, відпочиває. ОСОБА_29 відвідує школу, секцію футболу та гурток « Вербиченька», брав участь у конкурсі юних стендаперів. В Німеччині в нього не має ані дома, ані друзів. У матері на початку вересня 2022 року з`явився новий чоловік на ім`я ОСОБА_28 , який постійно проживав разом з ними у квартирі. ОСОБА_28 його регулярно ображав, тому він почав замикатися у кімнаті і уникав будь - якого спілкування з матір`ю. Коли його привели до психолога, він пояснив причини своєї поведінки і психолог порадила матері змінити ставлення до сина. Незважаючи на це, всі вихідні у Німеччині мати проводила з новим чоловіком та його другом - вони вживали алкогольні напої, потім уходили, а його залишали одного. Навчання в Німеччині хлопцю не сподобалось, тому що він був в інтегрованому класі де йому дали читати книжку за 4 клас. В квартирі у Німеччині не було інтернету, тому він не міг займатись онлайн в українській школі. Будь-яких позитивних моментів від проживання з матір`ю у Німеччині у нього не було, тому він дуже просив мати відвести його додому хоча б на канікули. Після повернення додому, батьку з погрозами подзвонив ОСОБА_28 з ОСОБА_30 і це стало приводом до того, що хлопець розповів батьку все про відносини матері з ОСОБА_27 , ставлення останнього до нього та неналежний догляд за ним з боку матері. ОСОБА_25 висловив категоричне бажання жити з батьком в Україні. Батько йому не забороняв спілкуватись з матір`ю та не змушував залишатися з ним. Він не хоче повертатись до матері та ОСОБА_27 у ОСОБА_31 . Під час перебування у Німеччині він кожен день залишався один у пустій квартирі на 5-6 год., оскільки матір приходила додому приблизно о 18 год. ОСОБА_28 його ображав та погрожував вбити в присутності матері. Коли він намагався відповісти ОСОБА_27 , мати не давала цього робити і казала, що оскільки ОСОБА_28 старший за віком, то має право це робити. Мати захищала виключно ОСОБА_27 , його не захищала. ОСОБА_28 ображав Дитину кожен день та декілька разів погрожував вбити. Він від цього плакав, проте мати на його плач не реагувала. Крім того, ОСОБА_28 погрожував, що візьме уколи, які призначаються для психічнохворих, та буде вказані йому ті уколи колоти. Мати, ОСОБА_28 та його друг кожен день вживали у них дома спиртні напої. З дома до школи у Німеччині він добирався сам - їздив на рейсовому автобусі. Мати його ніколи до школи не проводжала. Навіть якщо б ОСОБА_27 у матері не було, він все одно хотів би залишитись жити із батьком.

Згідно характеристики з місця роботи - ТОВ « Скловолокно» ОСОБА_2 за період роботи у товаристві зарекомендувала себе як відповідальний працівник, за характером спокійна та врівноважена ( т.1 а.с. 86).

Відповідно до даних Сертифікату про складання тесту з німецької мови для іммігрантів ОСОБА_32 22.10.2023 успішно підтвердила рівень знання мови В1 ( т.2 а.с. 196).

Згідно довідки від лікаря психотерапевта Учбового закладу клінічної поведінкової терапії від 14.08.2024 у перекладі на українську мову ОСОБА_33 п`ять разів відвідував лікаря психотерапевта та має показання для психотерапевтичної підтримки ( т.3 а.с. 4).

Даними заяв без дати, що адресовані Службі у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області підтверджується факт звернення ОСОБА_2 до служби з метою захисту дитини (том 1 а.с. 56-58).

За змістом заяви про злочин, звернень та скарг ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , подані один відносно іншого до Харківської окружної прокуратури, органів поліції та інших правоохоронних органів, численні письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , рапорти працівників поліції, відповідні зазначених органів між сторонами існують конфліктні відносини, що викликані відсутністю домовленості з приводу визначення місця проживання дитини. Проте за перевірки правоохоронних органів за відповідними заявами припинені, зокрема з підстав наявності ознак цивільно-правових відносин (т.1 а.с. 101-105, 113, 130-132, 170-196, 218-222).

Згідно з відповіддю на адвокатський запит відділення поліції № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 26.10.2023, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, вчинення дій по перешкоджанню належному виконанню батьківських обов`язків іншому з батьків, не притягувались ( т.1 а.с.169).

Будь-яких доказів притягнення ОСОБА_2 або ОСОБА_1 до відповідальності (кримінальної, адміністративної тощо) суду не надано.

Судова колегія вважає, що суд правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, що їх регулюють.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (частина друга статті 160 СК України).

Відповідно до частини першої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, зокрема, щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (дата підписання - 25 січня 1996 року, дата набрання чинності для України - 01 квітня 2007 року) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначенні інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 303/3102/19 зазначено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі.

У статтях 12, 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) Верховний Суд зазначив, що при вирішення питання про визначення місце проживання дитини суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема щодо обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу.

Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків. Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів.

Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19 (провадження № 61-19210св20) визначив базові елементи, які підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини, а саме: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. При вирішенні цієї категорії спорів також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.

Матеріли справи, пояснення сторін та свідків підтверджують, що між сторонами у справі склались неприязні відносини, що виражаються у провокації конфліктів, звинуваченні один одного у неправомірній поведінці, загальній недовірі та відсутності порозуміння з приводу виховання та розвитку дитини.

Під час надання пояснень у суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 , якому виповнилося 12 років пояснив, що з народження проживав в будинку батька, його переїзд до Німеччини відбувся за згодою обох батьків у зв`язку із війною. Проте хлопчик весь час хотів додому, своє небажання проживати з матір`ю у Німеччині пояснив неналежним доглядом з боку матері, які обумовлені регулярним вживанням алкогольних напоїв ОСОБА_2 , психологічним насильством з боку співмешканця матері, в тому числі погрозами вбивством, відсутністю реакції матері на вказані факти насильства. Зазначав, що постійно залишався вдома один, через відсутність інтернету тривалий час не мав можливості відвідувати онлайн заняття в українській школі. Загальні умови життя та навчання в Німеччині йому не сподобались. Одночасно хлопчик розповів про забезпечення йому гарних умов проживання з боку батька, навчання у школі з однолітками, відвідування гуртку « Вербиченька», секції футболу, участь у конкурсах та змаганнях, свої успіхи у конкурсі юних стендаперів.

Враховуючи вік дитини та його здатність аргументувати своє рішення щодо проживання в Україні разом з батьком, судова колегія відхиляє доводи апелянта про те, що дитина знаходиться під психологічним впливом батька. Доповідь дитини була заслухана у присутності представника органу опіки та піклування, була вільною та містила відповіді на всі поставлені судом запитання.

У колегії суддів не виникло сумнівів у щирості пояснень хлопчика, оскільки вони були послідовними та обґрунтованими, підтверджуються наданими суду письмовими доказами у вигляді звернень сусідів будинку АДРЕСА_7 зі скаргами щодо їх сусідки пані ОСОБА_13 та її співмешканця пана ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_5 та даних про порушення стосовно ОСОБА_2 кримінального провадження і виклик до суду.

В той час як надані суду письмові докази з місця проживання та навчання дитини свідчать про існування у нього в Україні стабільного оточення та можливість подальшого гармонічного розвитку.

Вищенаведене свідчить, що хлопчик має вразливе положення у новій родині матері та стабільні і психологічно безпечніші умови проживання разом з батьком.

На підтвердження створення дитині належних умов проживання у Німеччині позивачка ОСОБА_2 надала лише довідки про успішні результати тесту з німецької мови та отримання нею соціальних виплат.

Проте зазначені докази не є достатніми, оскільки крім пояснень позивачки іншими доказами не доведені.

Судова колегія критично ставиться до показань свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , оскільки вони є сестрою та подругою ОСОБА_2 та володіють більшістю інформації з її слів.

Надані суду висновок психолога ОСОБА_12 та довідка лікаря - психотерапевта від 14.08.2024 свідчать про існування у хлопчика психологічних проблем пов`язаних із спілкуванням з матір`ю та потребу дитини у психотерапевтичній підтримці.

При цьому суд не може вважати погану безпекову ситуацію в Україні достатньою підставою для того, щоб визначити проживання дитини з матір`ю яка тимчасово проживає у Німеччині та за час такого проживання втратила довіру дитини.

Наданий суду висновок у органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини з матір`ю належним чином не обґрунтований оскільки не містить належних мотивів рішення органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю та суперечить інтересам дитини.

Тому відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України судова колегія погоджується з висновком суду про неврахування зазначеного висновку при вирішенні дійсного спору.

Судова колегія також погоджується з висновком суду про відсутність підстав надавати оцінку по суті доводам сторін, щодо наявності в діях кожного з них ознак адміністративних або кримінальних правопорушень. Оскільки належним та допустимим доказом факту вчинення особою кримінального або адміністративного правопорушення може бути визнаний відповідний вирок суду або постанова у справі про адміністративне правопорушення. Проте вказаних доказів суду не надано.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про неврахування судом негативної поведінки ОСОБА_1 який залучає сина до у виготовлення алкогольних напоїв в домашніх умовах, оскільки суд дав належну оцінку наданим ОСОБА_2 на підтвердження зазначених обставин доказам та врахував, що будь-які належні докази відносно зловживання ОСОБА_1 алкогольним напоями, схиляння ним дитини до виготовлення алкоголю, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що справжньою метою залишення дитини в Україні та звернення ОСОБА_1 до суду з дійсним позовом є ухилення від мобілізації не є обґрунтованими. Оскільки сам по собі факт визначення місця проживання Дитини з батьком не звільняє останнього від обов`язку виконувати військовий обов`язок.

Встановивши, що неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає у житловому будинку, власником якого є його батько зі створеними всіма належними побутовими умовами, забезпеченням умов для навчання, розвитку та дозвілля, а також врахувавши вік хлопчика , його ставлення до матері та батька, бажання дитини проживати з батьком, судова колегія погоджується з висновком суду про те, що проживання дитини з батьком якнайкраще відповідає інтересам дитини та забезпечує йому розвиток і виховання в психологічно безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 належить залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 січня 2025 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Н.П.Пилипчук

О.В.Маміна