Провадження № 2/638/1234/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року Дзержинського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді - Цвіри Д.М.,

за участі секретаря судового засідання Сікорського А.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про продовження строку на подання відзиву у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Шоста Харківська державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у користуванні майном та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

15.10.2024 представником відповідача подано через систему «Електронний суду» заяву, якою представник відповідача просить продовжити ОСОБА_4 встановлений судом строк на подачу відзиву на позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном та відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи заяву тим, що копія ухвалі про відкриття провадження у справі по пошті надійшла на адресу відповідачки 06.09.2024 року.

Однак, копія позовної заяви з додатками відповідачці не надходила, що унеможливило складання обґрунтованого відзиву на позов.

Лише 27.09.2024 року представник відповідачки - адвокат Макарова Олеся Володимирівна в суді ознайомилася з позовною заявою та додатками до неї, тому просить визнати поважними причини ненадання відзиву на позов у встановлений судом 15-денний строк з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження, і прийняти відзив, який поданий протягом 15 днів з дня ознайомлення з позовною заявою та додатками до неї (оскільки останній день строку припадав на вихідний день, то останнім днем строку є перший після нього робочий день, тобто 14.10.2024 року, у відповідності до ч. 3 ст. 124 ЦПК України).

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про проведення судового засідання, 22.01.2025, за його відсутності, але 17.10.2024 подав через систему «Електронний суд» заперечення на клопотання представника відповідача від 15.10.2024, обґрунтовуючи тим, що відповідачу належним чином направлялися копії позовної заяви з додатками за адресою вказаною в позові та за місцем реєстрації, де також постійно проживає її чоловік, що підтверджується відповідними доказами долученими до справи, а до позивача поверталися конверти, як не вручені за закінченням строку зберігання.

Крім того, позивач спілкувався з відповідачкою засобами месенджеру Вайбер, яким остання була повідомлена про подання позовної заяви до суду, та направлення її поштовим зв`язком за місцем реєстрації вказаної у позовній заяві, що підтверджується відповідними доказами.

Також, представник відповідача не заперечує отримання, відповідачем поштовим зв`язком ухвали суду про відкриття провадження у справі за адресою за місцем реєстрації, яка указана в позовній заяві та на яку відсилалися копії позову з додатками, які були проігноровані.

Окрім того, відповідачка отримала в застосунку « Дія » у розділі судові справи повідомлення про відкриття провадження по справі в той же день коли була винесена ухвала суду про відкриття провадження.

Проте, відповідач та його представник, який був залучений на підставі договору про надання безоплатної правової допомоги, що підтверджується ордером на надання правничої допомоги № АХ1182300 від 08.10.2024 року на передодні підготовчого судового засідання 09.10.2024 року, повідомляє, що відповідач не отримувала жодних процесуальних документів по справі.

Таким чином, сам факт нераціонального використання процесуального часу та можливостей на підготовку процесуальних документів з боку відповідача та його представника, протягом двох місяців для написання відзиву на позовну заяву не може бути поважною причиною на поновлення строку з дня відкриття провадження по справі.

Постановою Верховного Суду в справі № 500/1912/22 від 29.09.2022 зазначено, що «причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, що безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування».

Згідно з положеннями чинного процесуального законодавства України підстави для виникнення права на поновлення процесуальних строків (у тому числі для подання відзиву на позовну заяву) залишаються тими самими.

Отже, заява представника відповідача адвоката Василенко Т.В. про продовження встановленого судом процесуального строку на подання відзиву на мою позовну заяву, подана з порушення процесуальних строків, не містить належних, поважних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду.

Представник відповідача подала через канцелярію суду заяву, якою просила розглянути заяву від 15.10.2024 за її відсутності, наполягала на її задоволенні.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Щодо клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України, за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, як зазначив Верховний Суду своїй постанові від 29 вересня 2022 року по справі № 500/1912/22, застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

При цьому суд зважає на важливість подання кожною стороною процесу письмових заяв та доказів по суті справи, оскільки саме на підставі таких заяв та поданих доказів буде розглядатися справа по суті.

Виходячи з наведеного, враховуючи пояснення представника відповідача в обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку для подання відзиву та відсутності доказів, на які посилається позивач у своїх запереченнях, суд вважає поважними причини пропуску відповідачем процесуального строку для подання відзиву та з метою дотримання основних завдань цивільного судочинства, зокрема змагальності та диспозитивної, а отже вважає можливим продовжити відповідачу процесуальний строк для подання відзиву.

Керуючись ст. ст.84, 247 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про продовження строку на подання відзиву у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Шоста Харківська державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у користуванні майном та відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Поновити представнику відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 процесуальний строк для подання відзиву в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Шоста Харківська державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у користуванні майном та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Д.М. Цвіра