Справа № 946/8214/22
Провадження № 2/946/936/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря судового засіданні Вітенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до селянського (фермерського) господарства «Чебана Петра Григорійовича» про спростування завідомо недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , селянського (фермерського) господарства «Чебана П ОСОБА_3 ») про спростування завідомо недостовірної інформації.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 » в особі директора Чебана П.Г., діючи прилюдно та публічно, керуючись прямим умислом, маючи за мету поширення недостовірної інформації про неї необмежено широкому (великому) колу осіб через телебачення та мережу «Інтернет», здійснили (вчинили) умисні дії, спрямовані на цілеспрямоване поширення завідомо недостовірної (неправдивої) інформації (відомостей) та поширили завідомо недостовірну інформацію (відомості). Так, відповідаючи на запитання журналіста ICTV, яка проводила журналістське розслідування за фактами рейдерства з боку відповідачів та інших осіб щодо озброєного насильницького захоплення порому ВИЛ-0224-К на підставі підроблених документів (а саме на підставі так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом ОСОБА_5 , й так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, начебто підписаного ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ), діючи усвідомлено та цілеспрямовано, ОСОБА_2 прилюдно озвучив наступне: «У неї був свій пором, она порізала, здала на металолом, і отой металолом стоїть арестований. Вона вам усім заморочила мозги». Позивачка зазначає, що поширення такої завідомо неправдивої інформації (відомостей) було здійснено під аудіо- та відеозапис на робочому місці самого ОСОБА_2 , як директора СФГ Чебана П.Г., який цілеспрямовано підготувався до поширення завідомо вказаної вище неправдивої інформації (відомостей), цілеспрямовано запросивши за своєю ініціативою знімальну групу каналу ICTV до себе та заздалегідь підготувавшись до поширення такої завідомо неправдивої інформації. Позивачка вважає, що відповідачі, маючи на меті поширення завідомо недостовірної інформації (відомостей), прилюдно поширили необмежено великому колу осіб завідомо неправдиву інформацію (відомості) про те, що начебто, вона, ОСОБА_1 : «Порізала свій пором», «здала на металолом, і отой металолом стоїть арестований», «усім заморочила мозги». Вказану вищу завідомо недостовірну інформацію (відомості), на думку позивачки, відповідачі поширили виключно з метою приховування від правоохоронних органів та від громади в цілому відомостей про підроблення документів, на підставі який ОСОБА_2 зареєстрував на себе так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», а саме: 1) так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом ОСОБА_5 ; 2) так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003 року, начебто підписаного ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_2 , повною мірою усвідомлюючи той факт, що його слова, висловлені (оприлюднені) на додаток і від імені СФГ ОСОБА_2 , будуть доступні обмежено великому колу осіб на телебаченні та в мережі Інтернет, максимально бажаючи поширення такої завідомо неправдивої інформації (відомостей), свідомо й цілеспрямовано допустив таке поширення, керуючись виключно прямим умислом та аморальними мотивами, головним з яких було втеча ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за використання підроблених документів на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», а саме: 1) так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 року за підписом ОСОБА_5 ; 2) так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003 року, начебто підписаного ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Крім того, вказані вище дії та бездіяльність відповідача має виключно умисний характер та цілеспрямовано здійснюється відповідачем з метою: 1. Використання відповідачами та іншими особами підроблених документів на ім`я ОСОБА_2 так званий «пором ІНФОРМАЦІЯ_1 ». 2. Використання відповідачами та іншими особами так званого «порому ІНФОРМАЦІЯ_1 » з використанням підроблених документів на ім`я ОСОБА_2 . 3. Легалізації відповідачами та іншими особами доходів, отриманих злочинним шляхом з використанням так званого «порому ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підставі підроблених документів на ім`я ОСОБА_2 . 4. Підриву відповідачами та іншими особами обороноздатності України. 5. Посягання з боку відповідачів та інших осіб на перспективи європейської та євроатлантичної інтеграції України. Враховуючи, що вказана вище завідомо неправдива (недостовірна) інформація (відомості) була поширена ОСОБА_2 з робочого місця директора СФГ Чебана П.Г. та від імені СФГ ОСОБА_2 , відповідно, співвідповідачем у цій справі є СФГ ОСОБА_2 (як юридична особа). З урахуванням викладеного позивачка просить суд зобов`язати кожного з відповідачів спростувати поширені ними завідомо недостовірну інформацію (відомості) про неї, ОСОБА_1 , а саме: «У неї був свій пором, она порізала, здала на металолом, і отой металолом стоїть арестований. Вона вам усім заморочила мозги».

Постановити окрему ухвалу за фактом підроблення документів на ім`я ОСОБА_2 на так званий «пором ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: 1) так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 року за підписом ОСОБА_5 ; 2) так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003 року, начебто підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Постановити окрему ухвалу за фактом використання відповідачами та іншими особами документів на ім`я ОСОБА_2 на так званий «пором ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: 1) так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 року за підписом ОСОБА_5 ; 2) так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003 року, начебто підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

27.01.2023 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву від 27.01.2023 року (а.с.146-150 т.2), в якому просив суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації відмовити у повному обсязі та вказав, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, яким саме чином було поширено інформацію, яка, як вона стверджує, є недостовірною. Також зазначив, що з доданих до позовної заяви доказів не вбачається, що інформація, яку позивачка вважає недостовірною та просить спростувати стосується саме її, оскільки у долученому до позовної заяви відеофайлу жодним чином не згадується прізвище, ім`я та по-батькові позивачки, відповідно до цього, вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що інформація, яку позивачка просить спростувати порушує саме її особисті немайнові права. Представник відповідача також зазначив, що наявні в матеріалах справи докази не містять жодних підтверджень того, що ОСОБА_2 діяв як представник (директор чи будь-яка інша посадова особа) СФГ «Чебана П.Г.». Додатково, повідомив суд про те, що ОСОБА_2 , який є відповідачем у цій справі помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 14.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та розпочато підготовче провадження у справі (а.с.20 т.2.).

30.01.2023 року від позивачки ОСОБА_1 надійшло клопотання про виключення фізичної особи ОСОБА_2 з числа співвідповідачів у справі та вважати єдиним відповідачем у справі СФГ «Чебана П.Г.», посилаючись на те, що завідомо неправдиву (недостовірну) інформацію було поширено саме юридичною особою - СФГ «Чебана П.Г.» (її директором від імені та на доручення юридичної особи) (а.с.153 т.2).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації залишено без розгляду (а.с. 72 т.3).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с.73 т.3).

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, 01.02.2023 року надала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, просить засідання провести у її відсутність (а.с.186 т.2).

Представник позивачки адвокат Ягунов Д.В. втретє не прийняв участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, надав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з терміновим незапланованим відрядженням, однак доказів поважності причин не явки в судове засідання не надав.

Представник відповідача СФГ «Чебана П.Г.» - адвокат Кобак Р.І. в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був сповіщений належним чином, 09.12.2024 року надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд провести розгляд справи у його відсутності, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.121 т.6).

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 року у справі № 759/14068/19.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім наявних прав, особи, що беруть участь у справі, наділені також певними обов`язками, що кореспондують процесуальним правам інших осіб, та дають змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом. При цьому процесуальні права і обов`язки будь-якої особи, яка бере участь у справі, не можуть визнаватися більш або менш важливими ніж права і обов`язки іншої особи, яка бере участь у справі.

Відповідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч.ч.1,4 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст.58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно ч.1 ст.64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Статтею 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Права на розгляд справи судом протягом розумного строку належать як позивачу, так і відповідачу.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у як найшвидшому вирішені справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції сторін у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та їх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи спір про спростування недостовірної інформації, у своїй постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження 12-110гс19) зазначила, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Суд, реалізуючи завдання цивільного судочинства, закріплені у ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України повинен надати правову оцінку саме цим конкретним підставам, оскільки з урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що з позовної заяви та оглянутого відеофайлу, долученого до позовної заяви (диск а.с.57 т.2), на вказаному відеофайлі відображено відео-сюжет телеканалу ICTV, в якому ОСОБА_2 озвучив наступне: «Порізала свій пором», «здала на металолом, і отой металолом стоїть арестований», «усім заморочила мозги».

Згідно з пунктами 4, 5 частини третьої статті 2 ЦПК України, одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (частина перша статті 50 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду заяви за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмет спору та підстави позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц.

Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 300/808/19, від 07 грудня 2023 року у справі № 363/2300/20, від 13 грудня 2023 року у справі № 753/8710/21).

Згідно з викладеним у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 439/1469/15-ц правовим висновком, відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 742/3812/18, від 09 квітня 2020 року у справі № 742/3715/17 та від 25 листопада 2020 року у справі № 753/7666/19-ц.

У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У разі якщо питання про залучення усіх належних відповідачів у справі про захист честі та гідності фізичної особи судом першої інстанції не вирішено, суд відмовляє у позові з цих підстав. У такому випадку достовірність поширеної інформації, спростування якої є предметом позову, судом не перевіряється.

Подібний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 11 червня 2020 року у справі № 761/7719/18, від 31 березня 2021 року у справі № 592/14792/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 545/2799/20, від 14 березня 2024 року у справі № 758/4597/21, від 04.12.2024 року у справі №296/6156/22.

Звертаючись до суду з позовом про спростування поширеної на телебаченні та в мережі інтернет інформації, ОСОБА_1 відповідачем зазначила лише СФГ «Чебана П.Г.». Власник веб-сайту та телеканал ICTV, на якому була оприлюднена спірна інформація, до участі у справі не був залучений.

Онлайн-медіа - це медіа, що регулярно поширює інформацію у текстовій, аудіо-, аудіовізуальній чи іншій формі в електронному (цифровому) вигляді за допомогою мережі Інтернет на власному веб-сайті.

Суб`єктом у сфері онлайн-медіа вважається особа, що здійснює редакційний контроль щодо створення або добору, організації та поширення масової інформації у формі онлайн-медіа. Суб`єктами у сфері онлайн-медіа можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають місце проживання в Україні, зареєстровані в установленому законодавством порядку юридичні особи України (стаття 1, частини перша-друга статті 16 Закону України «Про медіа»).

Встановивши, що власник веб-сайту, на якому поширено оспорюваний інформаційний матеріал, який є засобом поширення масової інформації, та телеканалICTV, які створили технологічну можливість й умови для поширення оспорюваної інформації, не були залучені до участі у справі, врахувавши зміст вимог позивачки про спростування такої інформації, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з підстав заявлення позовних вимог не до всіх належних відповідачів, оскількипред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних ОСОБА_1 до СФГ «Чебана П. Г.» про зобов`язання спростувати поширену завідомо недостовірну інформацію (відомості) про ОСОБА_1 , а саме: «У неї був свій пором, она порізала, здала на металолом, і отой металолом стоїть арестований. Вона вам усім заморочила мозги» відмовити.

Щодо вимог позивачки про винесення судом окремих ухвал, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні таких вимог у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених ст. 328 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 82, 83, 95, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , до селянського (фермерського) господарства «Чебана Петра Григорійовича», адреса місцезнаходження юридичної особи: вул. Вишнева, 22, с.Кислиця, Ізмаїльський район, Одеська область, 68655, про спростування завідомо недостовірної інформації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко