Справа №461/3793/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

секретаря судових засідань Курилюк А.І.,

представника позивача Лубоцької Н.І.

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту та страхування № Z65.00502.009518162 від 23.02.2022 року в розмірі 106190,81 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 23.02.2022 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», як страховим агентом з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони підписано договір кредиту та страхування № Z65.00502.009518162, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 85500 грн., зі сплатою 55 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 05.04.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 106190,81 грн.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити.

Рух справи в суді.

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11.09.2024 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування № Z65.00502.009518162 від 23.02.2022 року в розмірі 106190 грн. 81 коп. та судовий збір в розмірі 3028 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.11.2024 року зазначене заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позиція сторін по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила такий задовольнити. Подала до суду письмові пояснення, у яких вказала, що кредитний договір відповідачем було підписано без будь-яких застережень. Останній не обирав спосіб захисту своїх прав шляхом визнання спірного кредитного договору недійсним, не звертався до суду щодо оскаржуваної заборгованості. Повідомила, що на виконання умов договору банком було скеровано платіж у сумі 36210 грн. на зазначений відповідачем рахунок, при цьому «код отримувача ) також був невірно зазначений відповідачем при заповненні кредитної заявки. В подальшому, клієнт не звертався до банку з уточненням коду ЄРДПОУ, а тому АТ «Ідея Банк» був позбавлений можливості перерахувати кошти. При цьому, вказані кошти були повернуті на рахунок відправника та могли бути видані відповідачу за умови звернення до банку з відповідною заявою. Крім того, зазначила, що відповідач із заявою про відмову від договору не звертався, а тому такий кредитний договір є чинним та підлягає виконанню.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково в сумі 49290 грн. В решті позовних вимог просив відмовити. Зазначив, що метою укладення даного кредитного договору для ОСОБА_3 було пер кредитування, а саме, грошові кошти, у сумі 85500 гривень, які банк повинен був надати йому, відповідно до укладеного договору, повинні були бути переведені на рахунки фінансових установ, у яких ОСОБА_3 мав заборгованість, задля недопущення збільшення відсотків по заборгованостям. Проте, свій обов`язок АТ «Ідея Банк» не виконало. Так, грошові кошти у сумі 36210 гривень на рахунок ТОВ «СІМПЛ МАНІ» зазначений у договорі відправлено не було. Зокрема, АТ «Ідея Банк» направив грошові кошти на рахунок АТ «Сенс Банк», однак останні були повернуті на рахунок відправника. Представник відповідача вказує, що ОСОБА_2 не знав про те, що працівники АТ «Ідея Банк» допустили помилку та вважав, що він виконав свої зобов`язання перед ТОВ «СІМПЛ МАНІ». Лише 23.03.2022 року банк самостійно врахував ці кошти в рахунок погашення заборгованості, а саме: 1276.61- погашення строкового основного боргу; 3607, 39 погашення строкових процентів; 31327 погашення строкового основного боргу. Також вказав, що при оплаті нарахованих відсотків банк стягнув повну суму за кредит у розмірі 85500 гривень, а не за фактично наданий, тобто нарахував відсотки на гроші, які клієнт фактично не отримував. Повідомив, що ОСОБА_2 в свою чергу не сплачував кошти на погашення кредиту, оскільки мав намір розірвати договір, але при відвідуванні банку, йому відмовляли у цьому праві.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 23.02.2022 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», як страховим агентом з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони підписано договір кредиту та страхування № Z65.00502.009518162, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 85500 грн., зі сплатою 55 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Пунктом 1.3 встановлено, що змінювана процентна ставка становить 55 % річних.

Пунктом 3.1.вказаного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку.

Пунктом 1.10 договору передбачено, що банк надає кредит клієнту шляхом переказу коштів за наступними реквізитами: ЄДРПОУ - ; Рахунок - UA4898501; Сума 36210 грн; ЄДРПОУ - ; Рахунок - НОМЕР_1 ; Сума - 37730 грн;

Зарахування залишку коштів після виконання п. 1.10.1 на рахунок № НОМЕР_2 Позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», МФО 336310.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим (меморіальним) ордером № 9741113 від 23 лютого 2022 року.

При цьому, платіж у сумі 36210 грн. на рахунок НОМЕР_3 , СРДПОУ , призначення платежу погашення кредиту №SM-05025901 від 26.10.2021, Банк отримувача АТ «СЕНС БАНК», було повернуто на рахунок відправника у зв`язку з помилкою «код отримувача ).

23.03.2022 року грошові кошти у сумі 36210 грн. було зараховано в рахунок погашення заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, а саме 1276,61 грн. в рахунок погашення строкового основного боргу; 3607.39 грн. - на погашення строкових процентів; 31327,00 грн. - на погашення строкового основного боргу, що підтверджується випискою з банківського рахунку.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 не повернув отриманий кредит у встановлений термін та не сплатив нараховані відсотки, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 05.04.2024 року становить 106190,81 грн. та складається із наступного: прострочений борг 52396,39 грн., прострочені проценти 53794,42 грн.

Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 05.04.2024 року.

Крім того, як вбачається із наданої в матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_2 було здійснено 13.09.2023 року.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 05.02.2024 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідача. будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Мотиви прийняття рішення судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно із положеннями ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судовим розглядом було встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачем не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним і підлягає до виконання його сторонами. ОСОБА_2 , під час укладення кредитного договору, ознайомився з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника.

Таким чином, відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування».

Оскільки, кредитний договір був підписаний відповідачем без будь-яких застережень, суд приходить до висновку, що останній погодився з його умовами, визнав умови договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб невід`ємною складовою кредитного договору № Z65.00502.009518162 від 23.02.2022 року та зобов`язався виконувати їх.

Доводи відповідача про те, що банк неналежно виконав умови договору, а саме не направив грошові кошти в сумі 36210 грн. на зазначений в кредитному договорі рахунок спростовуються меморіальним ордером № 959166421 від 23.02.2022 року.

При цьому, судом встановлено, що такі кошти були повернуті на рахунок відправника у зв`язку з помилкою «код отримувача ).

Відповідно до виписки з банківського рахунку та детального розрахунку заборгованості зазначені кошти 23.03.2022 року були спрямовані банком на погашення заборгованості за договором.

Суд враховує, що кредитний договір був підписаний відповідачем без будь-яких зауважень. Також, представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що відповідачу було відомо про факт повернення коштів у сумі 36210 грн. на його рахунок. однак із заявами про зміну рахунку на який необхідно направити визначені в кредитному договорі кошти або про видачу таких коштів готівкою останній до банку не звертався.

Крім того, не заслуговують на уваги доводи відповідача про те, що останній бажав відмовитись від кредитного договору, а тому не виконував його.

Зокрема, згідно зі ст.15 Закону України «Про споживче кредитування» клієнт має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє Банк у письмовій формі до закінчення вказаного вище строку. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит Клієнт зобов`язаний повернути банку грошові кошти, одержані згідно з договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач у визначений законом строк звернувся до банку із відповідною заявою та повернув одержані від нього кошти.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надана банком виписка за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено довідці-розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позичальником порушено встановлений договором обов`язок повернути кредит та сплатити проценти, а тому позикодавець, як це передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, правомірно звернувся з позовом про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3028 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування № Z65.00502.009518162 від 23.02.2022 року в розмірі 106190 (сто шість тисяч сто дев`яносто) грн. 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Повний текст рішення виготовлено 24 січня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суддя Мироненко Л.Д.