Провадження № 2/686/1423/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 січня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Дем`янова Ю.М.,

за участі секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позицій учасників справи.

До суду 10.09.2024 надійшла позовна заява від ТОВ «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданого позову ТОВ «Еліт Фінанс» зазначено про те, що 22.04.2019 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 7 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у загальному розмірі 499550,00 грн на споживчі потреби з фіксованою ставкою 29,90 % за користування кредитом.

Разом з тим, позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, загальний розмір якої складає 643627,15 грн, з яких 379515,84 грн заборгованість за тілом кредиту, 264111,31 грн заборгованість за відсотками.

21.06.2024 згідно умов Договору факторингу № 21/06/24 АТ «ОТП Банк» відступлено ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» право вимоги за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 22.04.2019.

На час подачі позову до суду вказана сума заборгованості за кредитним договором № 7 від 22.04.2019 залишається непогашеною відповідачем.

Тому позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів та просить стягнути з відповідача на його користь утворену суму заборгованості, а також судові витрати у справі, що складаються із судового збору та витрат на професійну правову допомогу.

Представник позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у судове засідання не з`явився, 23.10.2024 надіслав до суду заяву, у якій просив суд розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомляв. Правом на подання відзиву не скористався.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 16.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання із повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.

Ухвалою суду від 26.11.2024 вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку із недоплатою позивачем судового збору та надано час на усунення недоліків.

02.12.2024 зазначені у ухвалі суду від 26.11.2024 недоліки позивачем було усунуто.

Ухвалою суду від 16.09.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог.

Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.

У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ухвалою суду від 27.01.2025 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 22.04.2019 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору позичальнику надається кредит у загальному розмірі 499550,00 грн на споживчі цілі, дата остаточного повернення кредиту 22.04.2026.

Пунктом 1.2. договору встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 29,90 % річних із розрахунку 5 % на місяць (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануітетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань.

Відповідно до п. 1.4. договору датою надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання кредитного договору позичальником. При цьому, сторонами погоджено, що кредит надається шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку, емітовану банком, або шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу банку.

Підписанням договору позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, отримав кредит за сприятливих для нього умов, отримав примірник кредитного договору та всі додатки до нього (графік платежів, розрахунок загальної вартості кредиту), а також підтвердив, що ознайомився з правилами кредитування у АТ «ОТП Банк» та зобов`язався їх виконувати (п. 1.5. договору).

Вказаний кредитний договір, разом із паспортом споживчого кредиту з аналогічними умовами кредитування, а також графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту підписано ОСОБА_1 його власноручним підписом, що свідчить про його повне ознайомлення із договором та беззаперечне погодження його умов.

Первісний кредитор АТ «ОТП Банк» виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу доступ до грошових коштів на зазначених у договорі умовах.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав внаслідок чого у останнього за вказаним договором утворилась заборгованість, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7 від 22.04.2019 станом на 21.06.2024, яка розрахована за період з 23.04.2019 по 21.06.2024, складає 643627,15 грн, з яких 379515,84 грн заборгованість за тілом кредиту, 264111,31 грн заборгованість за відсотками.

21.06.2024 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 21/06/24, за умовами якого АТ «ОТП Банк» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту № 7 від 22.04.2019.

Відтак, ТОВ «Еліт Фінанс» набуто право вимоги до відповідача.

Факт укладення Договору факторингу № 21/06/24 від 21.06.2024 та набуття права вимоги ТОВ «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7 від 22.04.2019 підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 21/06/24 від 21.06.2024, скріплений підписами і печатками сторін, платіжною інструкцією № 3073 від 21.06.2024, витягом із Реєстру боржників до Договору факторингу № 21/06/24 від 21.06.2024, скріпленого печатками і підписами сторін, згідно якого ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7 від 22.04.2019 у загальному розмірі 643627,15 грн.

На час розгляду справи у суді вказана сума заборгованості за кредитним договором № 7 від 22.04.2019 залишається непогашеною відповідачем.

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).

Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 22.04.2019 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що за вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів та, як вбачається із наданої позивачем виписки по рахунку відповідача за період з 22.04.2019 по 21.06.2024, здійснював часткове погашення утвореного боргу перед первісним кредитором. Вказане свідчить, що кредитні кошти перебували у користуванні відповідача на умовах, передбачених укладеним із первісним кредитором договором № 7.

Однак, після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними.

Отже, ОСОБА_1 у визначеному договором порядку не виконав свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів та не сплатив проценти за користування ними у повному обсязі, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у порядку переуступки права вимоги слід стягнути заборгованість за відповідним кредитним договором.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7 від 22.04.2019 за період з 23.04.2019 по 21.06.2024, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 643627,15 грн, з яких 379515,84 грн заборгованість за тілом кредиту, 264111,31 грн заборгованість за відсотками.

Розрахунок в частині стягнення відсотків суд сприймає як вірні та такі, що нараховані відповідно до умов укладеного договору, а відтак сума заборгованості за відсотками у розмірі 264111,31 грн підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Разом з тим, суд не погоджується із вказаним розрахунком в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту з огляду на наступне.

У наданому позивачем розрахунку вказується, що позивачем за період проведення розрахунку, а саме з 23.04.2019 по 21.06.2024 станом на 21.06.2024 нараховано 253732,90 грн до сплати за тілом кредиту. Водночас, із вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем за тілом кредиту станом на 21.06.2024 сплачено 120034,10 грн. Відтак, до сплати за тілом кредиту в досліджуваному випадку підлягає сума у розмірі 133698,80 грн (253732,90 грн - 120034,10 грн), а тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Надаючи оцінку доказам у справі, що розглядається, суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Розрахунок заборгованості по кредитному договору № 7, наданий позивачем, відповідає вимогам до первинних документів, що підтверджують наявність заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», що отримав право вимоги до останнього внаслідок укладення договору факторингу.

Вказаний розрахунок заборгованості є офіційним документом, що виготовляється уповноваженим працівником Банку у ліцензованому програмному забезпеченні, у якому вбачаються усі наявні на рахунку Клієнта кошти та фіксується їх розподіл на погашення заборгованості.

Наданий розрахунок підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом.

Вказана позиція прослідковується у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2020 р. по справі № 278/2177/15-ц, а саме вказується на те, що наданий банком розрахунок заборгованості с належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

Отже, розрахунок заборгованості є актуальним, а також належним доказом що підтверджує наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

При цьому, відповідачем суду не надано контррозрахунок заборгованості чи підтверджень сплати ним утвореної заборгованості за кредитним договором.

Відтак, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору від 22.04.2019 та обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості за ним, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про часткове задоволення позовних вимог з врахуванням проаналізованого судом розрахунку заборгованості за вказаним договором.

Розподіл судових витрату справі.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Разом із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у загальному розмірі 9200,00 грн.

У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат .

До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір № 03-07/24 про надання правової допомоги від 03.07.2024, акт-приймання передачі наданих послуг до вказаного Договору із описом виконаних робіт та їх вартості співвідносно до витраченого адвокатом часу на справу за позовом до ОСОБА_1 .

З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, а також того, що позов було задоволено частково, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідачки понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 5686,29 грн (397810,11*9200,00/643627,15).

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплачено судовий збір у загальному розмірі 9654,40 грн.

Оскільки позов ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 задоволено частково, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 5967,15 грн (397810,11*9654,40/643627,15).

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» () заборгованість у сумі 397810,11 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» () витрати на професійну правничу допомогу сумі 5686,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» () судовий збір у сумі 5967,15 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», , адреса: м. Київ, пл. Солом`янська, 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 27.01.2025.

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ