Справа № 369/3326/13-ц
Провадження №6/369/191/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря судових засідань Липченко О.С.

за участі

представника заявника Строкань В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» про поновлення строку та видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року заявник ТОВ «ФК ФОРТ» подав до Києво-Святошинського районного суду Київської області вищезазначену заяву. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2013 року у справі № 369/3326/13ц позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» задоволено та стягнута з заборгованість. На виконання вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист 369/3326/13ц, який було пред`явлено до примусового виконання та постановою виконавця від 26 червня 2018 року виконавчий лист повернуто стягувачу, строк повторного пред`явлення до виконання до 26 червня 2021 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2021 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «НАДРА» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ФОРТ». Лише після їх заміни, вони мали можливість звертатись до різних установ щодо встановлення місцезнаходження виконавчого листа. Незважаючи на численні запити, віднайти оригінал виконавчого листа виявився безрезультатним. Зважаючи, що оригінал виконавчого листа втрачений, рішення суду не виконане виникла необхідність в отриманні його дублікату.

Вказали, що з 04 червня 2015 року у первісного кредитора НБУ розпочало процедуру ліквідації банку. Дана обставина унеможливила звернення до виконавчої служби щодо примусового виконання судового рішення, вини товариства як правонаступника банку немає, і це є поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Також просили врахувати, що ними вже подавались заяви про поновлення строків у 2020 та 2021 роках. Але суд неправомірно відмовив в їх задоволення. Зокрема, суд неправильно встановив строки закінчення 12 липня 2014 року. Але строки закінчились лише 26 червня 2021 року, тому доводи суду, що у заявника не існувало непереборних обставин, які б заважали стягувачу пред`явити виконавчі листи до виконання у строк, визначений законом, не відповідає дійсності, оскільки дані обставини створював сам суд, неповно та не всебічно оцінивши обставини справи. А відтак, строк наразі пропущено не з вини заявника.

Враховуючи викладе просили суд:

видати дублікат виконавчого листа, виданого на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду від 01 липня 2013 року у справі №369/3326/13ц, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ;

поновити пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду від 01 липня 2013 року у справі №369/3326/13ц, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

У відповідності до ч. 5 ст.268ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

У судовому засіданні представник заявника ТОВ «ФК «Форт» подану заяву підтримала у повному обсязі. Просила задолити заяву, врахувавши, що рішення суду не виконане боржником тривалий час, чим грубо порушено право кредитора.

В судове засідання інші учасники справи не з`явились, повідомлялися у встановленому законом порядку, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали поданої заяви, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2013 року у справі № 369/3326/13ц позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на корить Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра суму заборгованості по кредиту в розмірі 179 810 грн. 45 коп.

Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на корить Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра судовий збір витрати у розмірі 1 798, 10 грн.

На виконання вищезазначеного рішення суду Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист №369/3326/13ц 29 липня 2013 року.

Постановою головного державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області від 26 червня 2018 року виконавчий лист повернуто стягувачу. При цьому у постанові строк повторного пред`явлення вказаний до 26 червня 2021 року.

Матеріали справи не містять доказів виконання судового рішення.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2020 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «НАДРА» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» (, адреса: 79005, Львівська область, м. Львів, вул. Миколи Вороного, 2) по справі №369/3326/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2021 року замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРТ», по справі №369/3326/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З пояснень представника заявника вбачається, що всі звернення встановити можливе місцязнаходження виконавчого листа не виявилось можливим, що також підтверджується доданими копіями адвокатських запитів та листом НБУ.

Про місцезнаходження виконавчого листа ТОВ «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК «Форт» невідомо. Так, оригінал виконавчого листа стягувачем ТОВ «ФК «Форт» не отримувався, на примусовому виконанні у виконавчій службі не перебуває.

Відповідно до пункту 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи вищевказану норму, можна зробити висновок, що стягувач має право звертатись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа лише у межах строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Підставами для видачі дубліката виконавчого листа є, насамперед, доведеність втрати оригіналу виконавчого листа.

При цьому дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25 вересня 2015 року за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Отже, з системно - логічного аналізу вищевикладеного слідує, що видача дубліката виконавчого листа не є обов`язком суду. Під час вирішення такого питання суд має визначити стан виконання судового рішення, тобто встановити, чи воно вже виконано, або що строк для пред`явлення виконавчого листа не закінчився, крім того, суд має перевірити підстави, покладені в обґрунтування заяви про видачу дубліката виконавчого листа, зокрема, обставини, які підтверджують факти втрати виконавчого листа.

При розгляді заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд за матеріалами справи перевіряє підстави, покладені в її обґрунтування, зокрема, перевіряє обставини, які підтверджують факти втрати виконавчого листа, встановлює стан виконання, не погашений розмір стягнення за загубленим виконавчим листом і, чи не порушений строк для його примусового виконання.

На підставі наведених пояснень, наданих доказів, суд приходить до висновку, що оригінал виконавчого документу було втрачено. Разом з тим, при вирішенні питання про видачу дублікату, суд зобов`язаний перевірити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та поважність причини його пропуску.

Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У постанові від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

Ст. 12 вказаного Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001).

Аналізуючи наведені положення Основного Закону та рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що дія Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII не поширюється на правовідносини, які закінчились до набрання ним чинності. Цей законодавчий акт не відновлює дію виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання сплив до набрання ним чинності.

Отже, положення п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII не розповсюджують свою дію на виконавчі документи, строк виконання за якими сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної - сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Встановлено, що виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання та постановою від 26 червня 2018 року повернутий стягувачеві без виконання. Таким чином строк пред`явлення закінчився 27 червня 2021 року.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях виконання судового рішення), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення юридично значимих дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними та допустимими засобами доказування.

Отже, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист для примусового виконання.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Судом встановлено, що з червня 2015 року за рішенням НБУ було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра» (первісний стягувач).

При цьому, банком ініційовано примусове виконання судового рішення та за їх заявою було відкрито виконавче провадження 52501447 04 жовтня 2016 року, яке завершено 26 червня 2018 року. Тому доводи заявника, що початок процедури ліквідації банку унеможливлює виконання судових рішень, суперечать матеріалам справи.

Разом з тим, при вирішенні питання про поновлення строку суд враховує, що дійсно 05 листопада 2020 року товариством набуто право вимоги, у вересні 2021 року подано першу заяву та 23 жовтня 2021 року проведено заміну стягувача та новим стягувачем є ТОВ «ФК «Форте».

Як вказує заявник, вони лише з того часу могли вчиняти дії щодо примусового виконання рішення суду. Але, ними лише 26 вересня 2024 року направлено запити до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного Банку України щодо місця знаходження оригіналу виконавчого листа; 07 жовтня 2024 року проведено пошук виконавчих проваджень по боржнику ОСОБА_1 ; 14 жовтня 2024 року направлено запит до Вишненового ВДВС ЦМУМЮ (м.Київ) щодо виконавчих проваджень по боржнику ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заявником не надало жодного доказу на підтвердження того, що вони (з 05 листопада 2020 року по жовтень 2024 року) та попередні стягувачі через об`єктивні, непереборні, істотні труднощі не змогли отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист для примусового виконання.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що на момент придбання права вимоги до боржника ОСОБА_1 строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.07.2013 року у справі №369/3326/13-ц, не сплинув (договір про відступлення прав вимоги 05 листопада 2020 року, а перша заява про заміну сторони, видачу дублікату, поновлення строків надійшла до суду надійшла 02 вересня 2021 року).

З огляду на наведене суд не знаходить підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання.

Відмова у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку не перешкоджає можливості повторно звернутись з такою заявою, якщо будуть усунуті обставини, які слугували підставою для відмови судом у її задоволенні.

Посилання у заяві на неправомірність висновків суду по ухвалі від 23 жовтня 2021 року, суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи має перевірятись судом апеляційної інстанції. Разом з тим, ухвала суду товариством не оскаржувалась.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 353, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 24 січня 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ