Провадження № 2/201/1276/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 січня 2025 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальною «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 12 вересня 2024 року за підсудністю з Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальною «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за Договором №2373928 від 23 травня 2021 року у розмірі 30 880 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 23 травня 2021 між Товариство з обмеженою відповідальною "Маніфою" та ОСОБА_1 уклали Договір позики № 2373928.

13 жовтня 2021 було укладено договір №13/10-2021 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальною "Маніфою" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальною «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2373928.

10 січня 2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальною «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальною «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2373928.

Загальний розмір заборгованості за Договором №2373928 від 23 травня 2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 60 181,20 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 600,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 56 581,20 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 30 880,00 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 600,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 27 280,00 грн.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 серпня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Святошинського районного суду міста Києва Ул`яновській О.В. (a.c.43-44).

09 серпня 2024 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.48).

09 серпня 2024 року надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.48).

Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року справу направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська. (а.с.49-50).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 12 вересня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (a.c.57-58).

13 вересня 2024 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.59-60).

13 вересня 2024 року надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.59-60).

Ухвалою судді від 18 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальною «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. (а.с.61-62).

З метою отримання додаткової інформації про внутрішньо переміщених осіб (оскільки місцем реєстрації відповідачів є м. Маріуполь Донецької області) суд звернувся до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради. (а.с.64-65).

25 вересня 2024 року та 03 жовтня 2024 року надійшли відповіді з Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради та Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, про відсутність інформації стосовно перебування відповідачів на обліку внутрішньо переміщених осіб. (а.с.70-72).

02 грудня 2024 року представником позивача подано клопотання про витребування доказів у АТ «Універсал Банк». (а.с.76-80).

30 грудня 2024 року на виконання ухвали суду АТ «Універсал Банк» надіслало витребувані докази.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в позовній заяві просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечували.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом оприлюднення оголошення на сайті суду, причини неявки суду не повідомив.(а.с.69,75)

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини встановленні судом

23 травня 2021 між Товариство з обмеженою відповідальною "Маніфою" та ОСОБА_1 уклали Договір позики № 2373928. (а.с.6-12).

Умови договору:

-сума позики 3600 грн.;

-строк позики 30 днів, тобто до 22 червня 2021 року;

-базова процентна ставка за позикою 1,99000%;

-проценти нараховуються до дня повернення позики включно;

-процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення позики 1,01 % на день;

13 жовтня 2021 було укладено договір №13/10-2021 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальною "Маніфою" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальною «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2373928. (а.с.17-22).

10 січня 2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальною «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальною «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2373928. (а.с.23-31).

Загальний розмір заборгованості за Договором №2373928 від 23 травня 2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 60 181,20 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 600,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 56 581,20 грн. (а.с.16).

Проте, зі слів позивача, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 30 880,00 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 600,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 27 280,00 грн.

Відповідно до витребуваних доказів, а саме виписки по рахунку відповідача вбачається, що останній дійсно отримав кошти в розмірі 3 600 грн. 23 травня 2021 року.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За правилами ч.1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За приписами п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п.12 ч.1 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно з ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що ОСОБА_1 виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором від 23 травня 2021 року, надав своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов договору, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку.

З урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 30 880 грн.

Щодо питання судових витрат, суд зазначає наступне.

Керуючись ст.ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028, 00 грн.

Крім того, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн., яку підтверджують договором про надання правничої допомоги №07-06/2024 від 07 червня 2024 року (а.с.35-36), прайс листом (а.с.37), заявкою на надання юридичної допомоги №917 від 01 липня 2024 року (а.с.39). та актом про надання юридичної допомоги від 05 липня 2024 року. (а.с.40).

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»).

Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката не співмірна із складністю справи, оскільки адвокат не з`являвся в судові засідання та подав заяву про розгляд справи без його участі, тому визначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 9 000 грн є неспівмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката.

Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальною «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» () суму за Договором №2373928 від 23 травня 2021 року у розмірі 30 880 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» () витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн., що разом складає 7 028,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (), м. Київ, вул. Мечникова, буд. 3, офіс 306;

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ;

Повний текст рішення виготовлено 22 січня 2025 року

Суддя С.О. Демидова