ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22403/24

Провадження № 22-ц/820/170/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2024 року (суддя Салоїд Н.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування вимог, позивач вказував, що 16 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №110209005, відповідно до якого останній отримав фінансовий кредит в сумі 22000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, передавши позичальнику кредитні кошти. Проте, ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 93416,40 грн., яка складається з 22000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 71416,40 грн. заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, що підтверджується випискою з особового рахунку на період 17.07.2024-19.07.2024 року.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за яким відступаються вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Строк дії договору факторингу був визначений - до 28.11.2019 року, однак, в подальшому, між клієнтом та фактором укладались додаткові угоди, якими продовжувалась дія вищевказаного договору факторингу до 31.12.2022 року.

05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» уклало договір факторингу з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» №05/0820-01, строк якого продовжувався відповідно до укладених додаткових угод, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі й до ОСОБА_1 , про що зазначено у витязі з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року, за кредитним договором №110209005від 16.09.2021 року.

17 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №17/07/24, згідно з умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 , про що зазначено у акті прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №17/07/24 від 17.07.2024 року, в розмірі 93416,40 грн.

Із урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором №110209005 від 16.09.2021 року в розмірі 93416,40 грн., а також судові витрати: 2422,40 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на правничу допомогу.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги від первісного кредитора до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором №110209005 від 16.09.2021 року укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , а тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Ейс», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції встановлено факт укладення відповідачем кредитного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримання грошових коштів у визначеному розмірі та факт їх неповернення. При цьому, судом невірно встановлено обставини щодо ненабуття права вимоги у ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до п.п. 1.3. якого визначено, що під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, зокрема, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Сам лише факт укладення договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» в 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки ним було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога). Зазначає, що 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до пункту 8.2 якого строк дії цього Договору закінчується 04 серпня 2021 року, тобто передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності Договору факторингу. При цьому, відступлення права вимоги Відповідача відбулося після укладення зазначеного Договору. Апелянт вважає, що передача права вимоги за кредитним договором №110209005 від 16.09.2021 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а від останнього до позивача, належним чином підтверджується відповідними договорами факторингу.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

В судове засідання представник апелянта ТОВ «ФК «Ейс» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 16.09.2021 товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 110209005 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV6YV67 відповідно умов якого (п.1.1 договору), товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 22 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів. Згідно з п.1.3 договору строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку, на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Пунктом 1.9.2 договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 365.94 відсотків річних, що становить 1, 00% відсотків в день від суми кредиту за час користування ним.

На умовах, викладених в п.1.9.3 договору до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 727.70 відсотків річних, що становить 1,98 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (п. 1.8 договору).

З платіжного доручення від 16.09.2021 вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в сумі 22 000 грн. У графі «призначення» вказано про перерахування коштів за договором № 110209005 від 16.09.2021.

Факт переказу коштів на рахунок відповідача також підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» № 07/2024 від 12.07.2024.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору від 16.09.2021 року.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори факторингу, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 та додаткові угоди до договору від 28.11.2019 року №19, та від 31.12.2021 року №27 якими відповідно строк дії договору факторингу продовжувався до 31.12.2020 року, до 31.12.2022 року. Реєстр прав вимоги щодо відповідача ОСОБА_1 був підписаний ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 16.11.2021 року.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01 відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Реєстр прав вимоги щодо ОСОБА_1 був підписаний ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 30.05.2023 року.

17 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу №17/07/24, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 110209005 від 16.09.2021 року у загальному розмірі 93416,40 грн. Відповідно до реєстру боржників від 17.07.2024 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 93416,40 грн., з яких 22 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 71416,40 грн. сума заборгованості за відсотками.

Отже, кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений 16.09.2021 року, тобто майже через три роки після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Право вимоги до Козицького ОВ вказано лише у реєстрі від 16.11.2021 року і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року.

Права майбутньої вимоги на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 16 вересня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір з ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач ТОВ «ФК «Ейс» не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 110029005, оскільки кредитний договір був укладений 16 вересня 2021 року, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто задовго до укладення кредитного договору.

Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження продовження строку дії договору факторингу №28/118-01 від 28.11.2018 року на 2021 рік, оплати за договором факторингу від 28 листопада 2018 року, та додатковими угодами до нього.

Доводи товариства щодо презумпції правомірності правочину не заслуговують на увагу, адже передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс» не надало доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від 16 вересня 2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , а тому дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ТОВ «ФК «Ейс» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 січня 2025 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк