УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року

м. Київ

справа № 953/11659/23

провадження № 61-17484ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційними скаргами ОСОБА_1 на:

ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року у складі судді Колесник С. А. та ухвалу Харківського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Маміної О. В., Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.;

ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року у складі судді Колесник С. А. та ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Тичкової О. Ю., Маміної О. В., Пилипчук Н. П.;

на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року у складі судді Колесник С. А. та постанову Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Маміної О. В., Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.

у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК 28» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК 28» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

постановив ухвалу про наступне:

1. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК 28» (далі -ОСББ «МЖК 28») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території станом на 16 вересня 2023 року у розмірі 13 717,24 грн.

2. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2024 року позов задоволено.

3. 23 вересня 2024 року відповідач подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2024 року.

4. 24 вересня 2024 року відповідач звернувся до суду із заявою, у якій просив призупинити дію виконавчого листа у зв`язку із переглядом заочного судового рішення.

5. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року заяву відповідача про призупинення дії виконавчого листа залишено без задоволення.

6. 26 вересня 2024 року відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву, у якій просив: визнати протиправними дії керівника ОСББ «МЖК 28» Ярового О. В. у період з травня 2018 року по вересень 2024 року, які полягають у позбавленні відповідача як члена ОСББ «МЖК 28» законного права знати про діяльність ОСББ щодо використання грошових коштів членів ОСББ; зобов`язати керівника ОСББ «МЖК 28» Ярового О. В. вчинити певні дії, зокрема, надати членам ОСББ в повному обсязі засвідчені належним чином документи фінансово-господарської діяльності ОСББ «МЖК 28» згідно наданого переліку з метою перевірки їх достовірності та повноти додержання чинного законодавства з початку створення ОСББ і по той час; зобов`язати керівника ОСББ «МЖК 28» Ярового О. В. надати в повному обсязі вказані документи в прошитому, пронумерованому вигляді та завірені належним чином печаткою ОСББ «МЖК 28».

7. Разом з тим, в цей же день відповідач подав до суду заяву про залишення позовної заяви ОСББ «МЖК 28» без розгляду, оскільки, на його думку, провадження у справі відкрито без додержанням вимог, викладених у статтях 175-177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

8. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2024 року поновлено відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву відповідача задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2024 року скасовано. Справу № 953/11659/23 призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

9. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення позову ОСББ «МЖК 28» без розгляду.

10. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року, відмовлено у прийнятті зустрічного позову відповідача до ОСББ «МЖК 28» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Зустрічну позовну заяву повернуто відповідачу та роз`яснено йому право звернутися з цим позовом у загальному порядку.

11. Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що вимоги за зустрічним позовом не підлягають об`єднанню в одне провадження з первісним, оскільки їх спільний розгляд не є доцільним, а задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тому зустрічна позовна заява відповідно до частини третьої статті 194 ЦПК підлягає поверненню особі, яка її подала.

12. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року апеляційну скаргу відповідача на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року повернуто, виходячи з того, що ухвала про відмову у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

13. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року апеляційну скаргу відповідача на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року про залишення без задоволення його заяви про призупинення дії виконавчого листа повернуто. Ухвала мотивована тим, що нормами ЦПК не передбачене право на апеляційне оскарження такої ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.

14. 21 та 28 грудня 2024 року відповідач подав до Верховного Суду касаційні скарги на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року; на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року; на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року.

15. Касаційні скарги обґрунтовані порушенням судами норм процесуального права та позбавленням відповідача доступу до правосуддя. Також відповідач зазначає, що доцільним є сумісний розгляд основного позову із зустрічним. Це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

16. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

17. В такому випадку Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

18. Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

19. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК).

20. Згідно з частиною першою статті 406 ЦПК ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

21. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК).

22. За змістом вказаної норми ЦПК (див. пункт 21) ухвала суду першої інстанції, зазначена у переліку, може бути оскаржена у касаційному порядку лише після її перегляду в апеляційному порядку.

23. За даними з Єдиного державного реєстру судових рішень та згідно відомостей, наявних у касаційних скаргах, встановлено, що ухвала Київського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року про залишення без задоволення заяви відповідача про призупинення дії виконавчого листа та ухвала цього ж суду від 07 листопада 2024 року про відмову у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду не були переглянуті в апеляційному порядку, що виключає можливість їхнього перегляду у касаційному порядку. Тому у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами в цій частині слід відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК.

24. Щодо інших касаційних скарг Верховний Суд робить висновки, що вони є необґрунтованими, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі частин четвертої та шостої статті 394 ЦПК.

25. Вказаними нормами ЦПК (див. пункт 24) передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

26. Мотивами, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами відповідача на ухвали Харківського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року та від 04 грудня 2024 року, є наступне.

27. Будь-яка ухвала суду може бути переглянута в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду.

28. За змістом частини другої статті 352 ЦПК ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

29. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

30. У частині першій статті 353 ЦПК передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Такий перелік ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

31. Такі ухвали, як ухвали про відмову у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду та про залишення без задоволення заяви про призупинення дії виконавчого листа, у вказаному переліку відсутні.

32. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК).

33. Отже, ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду та про залишення без задоволення заяви про призупинення дії виконавчого листа не могли бути оскаржені в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду щодо суті спору й окремо від цього рішення. Оскарження таких ухвал в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду щодо суті спору.

34. Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (пункт 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК).

35. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК).

36. У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила: «Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема, права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК».

37. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вже неодноразово звертала увагу на те, що тлумачення та застосування положень статті 353 ЦПК має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду. При цьому будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку окремо або разом з рішенням суду (див: постанови Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 2-41/2006 (провадження № 61-12703сво21) та у справі № 520/14132/18 (провадження № 61-13531сво21)).

38. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційних скарг відповідача на ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року та від 07 листопада 2024 року з огляду на те, що ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду та про залишення без задоволення заяви про призупинення дії виконавчого листа не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

39. Щодо касаційної скарги відповідача на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року про відмову у прийнятті зустрічного позову слід зазначити таке.

40. Відповідно до частини другої статті 193 ЦПК зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

41. Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

42. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частина третя статті 194 ЦПК).

43. У пунктах 43-45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 910/2987/18 (провадження № 12-24гс19) зазначено, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред'явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду. Взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

44. У даній справі суди правильно встановили, що:

- предметом первісного позову є стягнення з відповідача на користь ОСББ «МЖК 28» заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території;

- предметом зустрічного позову є вимоги про визнання протиправними дій керівника ОСББ «МЖК 28» Ярового О. В. щодо позбавлення відповідача як члена ОСББ «МЖК 28» законного права знати про діяльність ОСББ, що стосується використання грошових коштів членів ОСББ, а також зобов`язання керівника ОСББ «МЖК 28» Ярового О. В. вчинити певні дії, зокрема, надати членам ОСББ в повному обсязі засвідчені належним чином документи фінансово-господарської діяльності ОСББ «МЖК 28» згідно наданого переліку з метою перевірки їх достовірності та повноти додержання чинного законодавства;

- предмет та підстави первісного і зустрічного позовів є різними. Відповідно, різними є й предмети доказування за ними. Зв`язок між вимогами зустрічного та первісного позовів є лише опосередкованим;

- спільний розгляд первісного та зустрічного позовів у цій справі не є доцільним та матиме наслідком зволікання зі своєчасним розглядом справи;

- задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тобто відсутні встановлені процесуальним законом підстави для спільного розгляду обох позовів;

- вимоги зустрічного позову відповідача можуть бути заявлені у самостійному позові з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування. Право відповідача на доступ до правосуддя не порушено.

45. За таких обставин суди попередніх інстанцій зробили обґрунтований висновок про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову відповідача.

46. З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами відповідача на ухвали Харківського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року та від 04 грудня 2024 року про повернення апеляційних скарг, а також на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року про відмову у прийнятті зустрічного позову слід відмовити, оскільки скарги є необґрунтованими, правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені у скаргах доводи висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а зводяться до тлумачення норм процесуального права на свій розсуд.

Керуючись статтями 258-261, 394 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року; на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року; на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року у справі № 953/11659/23.

2. Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков