Справа № 463/8971/24
Провадження № 2/463/245/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Афанасьєва Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» суму заборгованості за Договором позики №1589654 в розмірі 8483 грн. 86 коп., з яких: 6030 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2453 грн. 86 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №1589654, за умовами якого відповідачу було надано у позику грошові кошти у розмірі 6030 гривень, строком на 30 днів, які він зобов`язався повернути до 28 лютого 2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. 21 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106, згідно з яким останнє отримало право вимоги за договором позики №1589654 від 29 січня 2021 року. Відповідно до реєстру прав вимог №1 від 21 червня 2021 року до договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20279,64 гривень, з яких: 6030 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14249,64 гривень - сума заборгованості за відсотками. Відповідач умови договору не виконав, кошти у встановлений договором строк не повернув. Позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за один день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійснені відповідачем платежі за договором, які складають 1146,05 гривень. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8483,86 гривень, з яких: 6030 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2453,86 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою від 01.10.2024 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначити судове засідання для розгляду справи по суті 30.10.2024, яке було відкланено на 22.01.2025 у зв`язку з неявкою сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, згідно заяви від 21.01.2025 просить проводити судовий розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно заяви його представника від 26.12.2024, просить проводити судовий розгляд справи в його відсутності.

31.12.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого він проти задоволення позову заперечує, просить в задоволенні такого відмовити у зв`язку з його безпідставністю та недоведеністю. Звертає увагу суду на те, що надані позивачем копії договору не містять підпису відповідача, крім того позивачем не надано доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, останній не ознайомлювався з умовами кредитування. Вважає, надані позивачем розрахунки не є правовою підставою для проведення відповідних стягнення, оскільки позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами. Також вказує, що позовна заява подана з порушенням вимог ЦПК України, зокрема в такій не зазначено відомостей про вжиття заходів досудового вркегулювання спору, відсутнє підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом і з тих саме підстав. Поданий відзив просить врахувати під час розгляду даної справи та відмовити в задоволенні позову.

09.01.2025 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій останній вказує, що кредитний договір укладено за допомогою одноразового ідентифікатора, згідно з укладеним договором позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві грошові кошти у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Також звертає увагу суду на те, що укладення договору у запропонованій відповідачу формі відповідає вимогам чинного законодавства України і без власного волевиявлення відповідача підписання такого договору є неможливим. Факт отримання грошових коштів відповідачем на його відповідний картковий рахунок підтверджується наявними в матеріалах справи даними.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.ст.526,615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом норми ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За правилами ст.ст. 1050,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судовим розглядом встановлено, що 29 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №1589654, за умовами якого відповідачу було надано у позику грошові кошти у розмірі 6030 гривень, строком на 30 днів, які він зобов`язався повернути до 30 травня 2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день.

Договір укладено в електронній формі. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким укладено договір №1589654 від 29 січня 2021 року ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: jT7SQDUpyH. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 29.01.2021 18:55:06. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Виконання кредитором взятих на себе договірних зобов`язань підтверджується листом 12/09-2024-12/ТНПП від 09.12.2024 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» відповідно до якого, останнє підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтрефейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між ТОВ «ФК Фінекспрес» і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення платіжної операції 29 січня 2021 року на суму 6030 гривень за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , номер платежу 82553.

Належність вказаної вище картки відповідачу підтверджується також даними отриманими судом на підставі ухвали про витребування доказів.

21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників.

П.5.2. Договору факторингу встановлено, що перехід від позикодавця/первісного кредитора до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог.

Відповідно до реєстру прав вимог №1 від 21 червня 2021 року до договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20279,64 грн., з яких: 6030,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14249,64 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Як зазначено позивачем, за умовами договору позики №1589654 від 29 січня 2021 року, сума кредиту становить 6030 гривень, строк користування позикою - 30 днів в строки визначені договором позики заборгованість - не сплачена, тому врахувавши правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за один день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійснені відповідачем платежі за договором, які складають 1146,05 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов`язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача, що стверджується копіями описаних вище договорів.

Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачені договором кредиту заборгованості не погашені.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що зазначені у відзиві на позовну заяву посилання на те, що немає жодних доказів перерахування кредитних коштів, є безпідставними та не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами, також не заслуговують на увагу суду посилання представника відповідача на те,що надані позивачем розрахунки не є підставою для проведення відповідних стягнень, так як відповідачем не представлено розрахунків, які на його думку є належними, щодо посилання на порушення вимог ЦПК України допущених у позовній заяві, то відсутність таких підтверджується текстом самої позовної заяви.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, астаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість.

Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 2422 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за кредитним договором №1589654 від 29.01.2021 в розмірі 8483,86 грн. (вісім тисяч чотириста вісімдесят три гривні вісімдесят шість копійок), з яких: 6030 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 2453 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судових витрат.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 98А, прим. 70, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 35017877.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складене 22.01.2025.

Суддя Р.Я. Головатий