Справа №: 398/5925/24
провадження №: 2/398/697/25
"23" січня 2025 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Шинкаренко І.П.,
за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Ольховікова Тетяна Володимирівна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
07 листопада 2024 року через підсистему «Електронний суд» адвокат Ольховікова Т.В., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1598,00 грн щомісячно з їх подальшою індексацією, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття.
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спір щодо місця проживання дитини відсутній.
Причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя проживає окремо, не веде спільного господарства, сімейних стосунків не підтримують, тож шлюб носить лише формальний характер. Кожен з подружжя має різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, тому подальше спільне життя є неможливим.
Сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак відповідач не забезпечує необхідну фінансову підтримку на утримання дитини, ухиляється від покладеного обов`язку утримувати неповнолітню дитину, добровільно кошти на утримання не надає. Мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини складає 50 % від прожиткового мінімуму, тобто 1598,00 грн на одну дитину у віці від 6 до 18 років. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1598,00 грн щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Рух справи у суді
Ухвалою судді від 13 листопада 2024 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позиція учасників справи
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, на позовних вимогах наполягають.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення за адресою місця реєстрації судової повістки засобами поштового зв`язку, а також розміщення оголошення про виклик до суду на офіційній інтернет сторінці «Судова влада України».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 висловив позицію, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, неподання відповідачем у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України.
У відповідності з нормами ст. 280 ЦПК України, справу розглянуто без участі відповідача при заочному розгляді справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази в межах заявлених позовних вимог, дійшов наступних висновків.
Фактичні обставини, встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 листопада 2014 року, який зареєстровано Виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 7, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 17 листопада 2014 року.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 18 грудня 2015 року).
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, вони не ведуть спільне господарство, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя.
Враховуючи зазначені норми права та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини суд зазначає наступне.
Від спільного подружнього життя сторони мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно положень ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у 2024 році встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу: для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому счислі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як вбачається з позовної заяви позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1598,00 грн щомісячно, що відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину, тобто не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Частиною першою ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а також те, що відповідач не скористався правом на подачу відзиву, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.
Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у відповідності до вимог частин першої, другої та шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 81, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Ольховікова Тетяна Володимирівна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований 17 листопада 2014 року Виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 7.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1598,00 грн щомісячно, починаючи з 07 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 січня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Ольховікова Тетяна Володимирівна, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя І.П. Шинкаренко