Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 635/7660/24
Провадження № 2/553/328/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Сіомашко В.Р.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Діджи Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулось до суду із згаданим позовом, в якому прохає поновити строк позовної давності та стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №200532287 від 18.05.2016 у загальному розмірі 51353,62 грн та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 18.05.2016 між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 укладено угоду № 200532287 щодо кредитування.

Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 11370,56 грн, з встановленим строком користування до 20.05.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений кредитним договором строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 ТОВ "Діджи Фінанс" набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", в тому числі і за вищезазначеним кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з додатку №1 до договору від 15.06.2020 № 7_БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладення договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості.

23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлення права вимоги.

Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк.

Станом на 30.07.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 34372,26 грн, з яких: 11370,56 грн - заборгованість за кредитом; 23001,70 грн заборгованість за відсотками.

Заборгованість розрахована станом на дату укладення договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" та зафіксована у додатку до договору у реєстрі кредитних договорів. Надані виписки з особових рахунків сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства.

Заборгованість відповідача за кредитним договором № 200532287 від 18.05.2016 становить 34372,26 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних 4446,22 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 13883,59 грн. Які розраховані позивачем з посиланням на частину 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Разом заборгованість становить 51353,62 грн.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Зважаючи на укладений кредитний договір та укладений договір факторингу в 2020 році, наявність судового спору щодо передачі оригіналів документів по кредитним справам, позивачем заявлено клопотання перед судом про поновлення строку позовної давності щодо заявлених вимог.

Ухвалою Ленінського районного суду від 22.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

18.12.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» в повному обсязі. Зазначає, що відповідач не визнає наявність у нього заборгованості по угоді №200532287 від 18.05.2016 щодо кредитування, оскільки свої обов`язки по зазначеній угоді виконав належним чином у повному обсязі в строки, передбачені кредитним договором, тобто до 20.05.2017, що підтверджується довідкою, виданою ТОВ Фінансова компанія Фагор від 22.11.2017. Позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором. Належним документом, що підтверджує перехід права вимоги до нового кредитора є додаток №1 до договору відступлення, який повинен бути підписаний обома учасниками угоди, як ПАТ «Банк Михайлівський», так і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Всупереч вищевикладеному витяг з Реєстру засвідчений в односторонньому порядку з боку лише ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», не може замінити додатку 1 до договору відступлення. Окрім цього, відповідач сплатив кредит фактору ТОВ ФК «Фагор», як було зазначено у листі ще до початку судових справ між банком та товариствами, які викупили борги банку про що надає відповідні докази.

19.05.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" і ТОВ "ФК "Плеяда" (фактор) укладено договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ "ФК "Плеяда" право вимоги до третіх осіб (боржників).

20.05.2016 між ТОВ "ФК "Плеяда" і ТОВ "ФК "Фагор" укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ТОВ "ФК "Плеяда" за плату відступило на користь ТОВ "ФК "Фагор" права вимоги, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" на підставі договору факторингу № 1905.

20.07.2020 відбулось підписання договору №7_БМ відступлення ПАТ «Банк Михайлівський» (за договором - Банк) прав вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" (за договором - Новий кредитор) за результатами проведення вищезгаданих торгів (аукціону).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.03.2021 позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ПАТ "Банк Михайлівський", ТОВ "ФК "Плеяда", ТОВ "ФК "Фагор" про застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати ТОВ "ФК "Плеяда" передати ПАТ "Банк Михайлівський" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2; визнати відсутніми у ТОВ "ФК "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу; визнати недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор"; зобов`язати ТОВ "ФК "Фагор" передати ПАТ "Банк Михайлівський" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2; визнати відсутніми у ТОВ "ФК "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього залишено без задоволення.

Рішенням Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». Зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього.

Представник позивача прохає стягнути з відповідача кошти за кредитним договором за період з 18.05.2016 в розмірі 51353,62 грн, з яких: 34372,26 грн - сума заборгованості за кредитом; 13883,59 грн - сума інфляційних втрат; 3097,77 грн - 3 % річних. Однак, ОСОБА_1 погашено всю суму заборгованості в ТОВ ФК «Фагор». Згідно довідки ТОВ «ФК «Фагор» від 22.11.2017, заборгованість за договором №200532287 від 18.05.2016 погашена в повному обсязі та договір закритий (копія довідки додається).

Крім цього, кредитний договір між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено 18.05.2016, а договір №7_БМ про відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 20.07.2020, при цьому п.1 Договору відступлення передбачає набуття права вимоги Новим кредитором - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі додатку 1 до даного договору. До матеріалів позовної заяви не додано додаток № 1 до Договору відступлення, що унеможливлює встановлення наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Михайлівський». Витяг з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 не може бути належним доказом, оскільки належним документом, що підтверджує перехід права вимоги до нового кредитора є додаток №1 до договору відступлення, який повинен бути підписаний обома учасниками угоди, як ПАТ «Банк Михайлівський» так і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Всупереч вищевикладеному витяг з Реєстру засвідчений в односторонньому порядку з боку лише ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», не може замінити додатку 1 до договору відступлення.

Однак, до позовної заяви не додано вищезазначений додаток №1 до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, не надано ані розрахунку заборгованості, ані первинних документів, ані виписки по рахунку відповідача.

Враховуючи, що відповідачем за кредитним договором борг погашено шляхом перерахування коштів фактору ТОВ «Фагор», а позивач не надав розрахунку заборгованості з розшифровкою кожної складової (тіло кредиту, відсотки) та з врахуванням погашених сум, вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами розміру заборгованості за кредитним договором та за відсутності первинних документів, виписки по особовому рахунку, суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості.

Нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період з 24.02.2022 по 24.06.2024 вважає необґрунтованим та таким, що суперечить п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

Також представником відповідача 18.12.2024 подано заяву про застосування строків позовної давності.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились.

Від представника позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримані повністю.

Представник відповідача звернувся на адресу суду з клопотанням, в якому прохав справу розглянути без його участі та участі відповідача. Проти позовних вимог заперечив, прохав відмовити у задоволені позову та здійснити розподіл судових витрат.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

18.05.2016 між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 було укладено договір у формі заяви (оферти) №200532287 про надання кредиту, найменування продукту: кредит готівкою персональний, рахунок клієнта: 2002, сума кредиту: 11370,56 грн, строк кредиту: 365 днів, з 18.05.2016 по 18.05.2017, строк надання послуги: 12 місяців, розмір процентної ставки за кредитом: 0.0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 0% до 0 місяця строку дії кредитного договору включно, 3.49% з 1 місяця строку дії кредитного договору та до закінчення строку його дії, разова комісія за видачу кредиту: 1.5%, сукупна вартість кредиту: 62,77% річних, щомісячний платіж: 1356,00 грн, останній платіж: 1360,52 грн, дата платежу: 18 числа кожного місяця з 06.2016 по 05.2017, штраф за кожний несвоєчасно сплачений платіж згідно графіку платежів за кредитним договором: перший 50 грн, другий 100 грн, третій 250 грн, четвертий 500 грн.

Умовами договору передбачено, що ОСОБА_1 пропонує банку укласти з ним кредитний договір в рамках якого: надати кредит в сумі, що зазначений в графі «Сума кредиту» розділу 2 ОП заяви та в день надання кредиту утримати з суми кредиту разову комісію за видачу кредиту в сумі 170,56 грн, відкрити рахунок (валюта рахунку гривня), що буде використовуватися виключно в рамках кредитного договору, номер рахунку зазначений в графі «Рахунок клієнта» розділу 2 ОП заяви, суму кредиту за виключенням утриманих комісій, що зазначені в п. 1.1 заяви перерахувати на рахунок, в безготівковому порядку за рахунок наданого кредиту списати з рахунку 1200 грн страхової премії, випустити на його ім`я платіжну картку «Тип картки» Visa/MasterCard, відкрити йому поточний рахунок, що буде використовуватися в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки, для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити їй кредитний ліміт, в межах 50000 грн та здійснювати у відповідності до статті 1069 ЦК України кредитування рахунку картки (а.с.16).

18.05.2016 відповідачем ОСОБА_1 підписані Анкета № 2811122, в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту: 10000 грн, строк (міс.): 12, мета кредиту: ремонт, сума додаткових послуг 1370,56 грн); персональні дані позичальника; довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, назва продукту: кредит готівкою персональний, сума кредиту: 11370,56 грн, строк: 12 міс., мета кредиту: на споживчі потреби, форма кредиту: видається шляхом перерахування повної суми кредиту на рахунок, відкритий в банку, тип процентної ставки: фіксована, кількість платежів: 12, обсяг щомісячного платежу: 1356 грн, процентна ставка за кредитом: 0.0001% нараховується на залишок заборгованості за кредитом, комісія за видачу кредиту: 1.5% нараховується одноразово на загальну початкову суму наданого кредиту, орієнтовна сукупна вартість кредиту (в грошовому виразі) 6276,52 грн, орієнтовна сукупна вартість кредиту (в процентному значенні): 62,77%.

Згідно з графіком платежів, підписаним відповідачем ОСОБА_1 основна сума кредиту становить 11370,56 грн, сума платежів на розрахунковий період 16276,52 грн.

Також 18.05.2016 між ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова компанія «М-ЛАЙФ» укладено договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський».

20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ "Діджи Фінанс" укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Банк «Михайлівський» відступило, а позивач набув право вимоги Банку до позичальників та/або застоводавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 цього договору, надалі - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників божників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами.

Згідно з Витягом Реєстру боржників ПАТ "Банк Михайлівський" до договору № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020, ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 200532287 від 18.05.2016, сума видачі кредиту 11370,56 грн, сума заборгованості за тілом кредиту 11370,56 грн, заборгованість за доходами 23001,70 грн, загальний залишок заборгованості 34372,26 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За змістом статей 626,628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За статями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020

у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості та її розміру подано до суду заяву (оферту) №200532287 від 18.05.2016, анкету № 2811122, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту графік платежів, договір №7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020 між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс", витяг з реєстру боржників до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020.

В той же час, доказів того, що відповідачем були отримані кредитні кошти, виписки з карткового рахунку відповідача, а також розрахунку заборгованості позивачем суду не надано.

Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідачу ПАТ "Банк Михайлівський" відповідно до умов кредитного договору надало у користування кредитні кошти в розмірі 11370,56 грн з встановленим строком користування до 20.05.2017.

При цьому, за умовами договору ці кошти мали б бути перераховані на відкритий відповідачу рахунок та йому мала б бути видана платіжна картка.

Водночас, доказів отримання ОСОБА_1 платіжної картки за умовами кредитування як і доказів перерахування на його рахунок НОМЕР_1 обумовленої суми кредиту, позивачем надано не було.

Посилаючись на той факт, що розмір заборгованості відповідача підтверджується виписками з особових рахунків, позивачем до позову такі виписки не залучено.

Згідно з наведеним ТОВ «Діджи Фінанс» у позові розрахунком заборгованості слідує, що станом на 30.07.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 34372,26 грн, з яких: 11370,56 грн - заборгованість за кредитом; 23000,70 грн заборгованість за відсотками.

Водночас, детального розрахунку заявленої суми заборгованості, з якого було б можливо зробити висновок про період утворення заборгованості, чи сплачувались взагалі кошти відповідачем та в яких сумах, за які періоди, в якому розмірі, та на які суми боргу нараховувались відсотки за користування кредитом, тобто на підставі якого та виписки суд був би спроможний самостійно визначити розмір заборгованості, позивачем надано не було і без надання детального розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості перевірити правильність такого розрахунку.

До аналогічного висновку щодо необхідності доведення позивачем розміру заборгованості дійшов Верховний Суд у постановах від 27.03.2019 у справі №334/1746/15-ц, від 01.02.2023 у справі №199/7014/20.

Таким чином, єдиним документом, де зазначений розмір кредитної заборгованості, є Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, в якому зазначено, що ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200532287 від 18.05.2016, сума заборгованості за тілом кредиту становить 11370,56 грн, заборгованість за доходами 23001,70 грн, загальний залишок заборгованості 34372,26 грн.

Проте, суд вважає, що зазначений документ не є належним доказом наявності заборгованості, оскільки складений ТОВ "Діджи Фінанс", без підписів ПАТ "Банк Михайлівський" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є одностороннім та не містить будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор за кредитним договором.

Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа. До того ж, реєстр кредитних договорів до договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 сам по собі не підтверджує розмір заборгованості, зокрема, яку частину тіла кредиту та відсотків за його користування було сплачено відповідачем, а яка частина кредиту сплачена не була з врахуванням щомісячного платежу у межах строку кредитування. При цьому з вказаного витягу не вбачається станом на який час виникла заборгованість, у які періоди здійснювалась оплата, нараховувались відсотки та у якому розмірі, а отже встановити чи відповідають здійснені нарахування умовам укладеного з відповідачем договору встановити не можливо.

Позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

З огляду на зазначене, аналізуючи досліджені докази суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем кредитних коштів та наявність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 18.05.2016 в заявленому позивачем розмірі, з огляду на що позовні вимоги задоволенню не підлягають. З огляду на недоведеність позивачем наявності заборгованості за кредитом, вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання суд також відхиляє.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, суд зазначає, що застосування позовної давності можливо в разі наявності підстав для задоволення позову. Так, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц). Аналогічні обставини підлягають врахуванню і щодо заяви сторони відповідача про застосування строків позовної давності.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд вказує, що згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України).

За змістом ч.ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі понесені стороною позивача судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Водночас, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано договір про надання правничої допомоги ОСОБА_1 від 02.07.2024, детальний опис наданих послуг, акт прийняття виконаних робіт на суму 16000 грн, квитанції про прийняття оплати на загальну суму 16000 грн. Виходячи з критеріїв реальності витрат та їх співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат та присудити до стягнення з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 11000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 11000 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.
Відповідач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих