Справа № 372/1387/24
Провадження № 2-др/697/2/25
23 січня 2025 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Колісник Л.О.
за участі секретаря с/з Румини М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Гончарука Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті житлово-комунальних послуг
ВСТАНОВИВ:
14.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті житлово-комунальних послуг.
19.12.2024 Канівським міськрайонним судом Черкаської області винесено рішення про часткове задоволення позову.
В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу без їхньої участі, просить вимоги задовольнити.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, просить відмовити у задоволенні вимог про розподіл судових витрат, оскільки вони є неспівмірними з предметом спору та критеріями розумності, відповідач, не повідомивши про розмір витрат на правову допомогу, не виконав приписи ч.1,2 ст.134 ЦПК України, що спричиняє дисбаланс процесуальних прав сторін на користь відповідача. Також відсутні документи понесених відповідачем витрат на правничу допомогу акту прийому-передачі послуг або виконаних робіт.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку наданим письмовим доказами, вважає, що заява про стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню, питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу необхідно вирішити, виходячи з наступного.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Вирішуючи питання щодо своєчасного подання відповідачем доказів понесених витрат на правничу допомогу, суд враховує, що її представником до закінчення судових дебатів заявлено про намір подати докази про витрати на правову допомогу.
Заяву з відповідними доказами подано через засоби поштового зв`язку 24.12.2024, зареєстровано в Канівському міськрайонному суді Черкаської області 30.12.2024.
Рішення суду було ухвалене 19.12.2024.

Відповідно до ч.4-6 ст. 124 ЦПК України перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Оскільки заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу та докази на підтвердження таких витрат здані на пошту 24.12.2024, строк подання доказів про правничу допомогу не був пропущений.

Щодо вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд з`ясовує склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гончарук А.В. на підтвердження понесення витрат на правову допомогу надав копію договору про надання правничої допомоги №12/08/24-2 від 12.08.2024, укладеного між адвокатом Гончарук А.В. та ОСОБА_2 , де визначено умови надання правничої допомоги, права та обов`язки сторін, строк дії договору; додаткову угоду від 19.12.2024 до договору про надання правничої допомоги, де визначена вартість послуг на правничу допомогу та порядок сплати гонорару за надану адвокатом правову допомогу. Вартість наданої правової допомоги складає 20000,00 грн.

При розгляді справи представник відповідача- адвокат Гончарук А.В. подав також копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 13.08.2024, копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю.

Оцінюючи докази, надані представником відповідача на підтвердження витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що такі є належними та допустимими доказами, та у своїй сукупності підтверджують витрати ОСОБА_2 на правову допомогу.

Суд зазначає, що аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку стороною у суду є право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.04.2021 у справі № 161/20630/18.

Також суд зауважує, що не подання відповідачем акту прийому-передачі послуг або виконаних робіт також не є підставою для відмови у задоволенні заяви представника відповідача про розподіл судових витрат, оскільки договором та додатковою угодою до нього сторони визначили проведення розрахунку після набрання рішенням законної сили. На час подання заяви відповідача про розподіл судових витрат рішення суду не набуло статусу остаточного.

Водночас при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, про те, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомоги, суд вважає, що такі судові витрати були пов`язані із розглядом даної справи.

Досліджуючи питання щодо співмірності розміру витрат із реальними адвокатськими послугами, наданими відповідачу у цій справі, варто зазначити наступне.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які суд застосовує як джерело права у відповідності до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Надання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду по справі №910/15944/17 від 24.01.2019.

Суд вважає, що суму витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу завищено, виходячи з виду правової допомоги, складністю справи та виконаних робіт адвокатом.

Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром витрат відповідача на професійну (правничу) допомогу є 10000,00 грн.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до рішення суду від 19.12.2024 вимоги позивача про стягнення з відповідача 7017,99 грн витрат по сплаті житлово-комунальних послуг задоволено частково у сумі 6470,26 грн, тобто на 92,20 %.

Оскільки позов було задоволено частково, із позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог, тобто 780,00 грн ( 10000,00 грн х 7,8 % : 100%).

На підставі викладеного, керуючись ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Гончарука Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті житлово-комунальних послуг - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі №697/1387/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті житлово-комунальних послуг.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 780,00 грн., понесених судових витрат на правничу допомогу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий Л . О . Колісник