ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/5/25 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 р.м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

при секретарі - Сович Н.А.

представника позивачки Яворського А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 607/24773/23 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Яворський Андрій Васильович, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_4 склав нотаріально посвідчений заповіт від 14 червня 2018 року зареєстрований в реєстрі за №1568, згідно якого на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме належну йому на праві приватної власності частки квартири АДРЕСА_1 , заповів позивачці ОСОБА_3 .

Отже, ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом, однак позбавлена можливості оформити спадкові права на спірне майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оскільки державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Височан Ю.В. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 3 жовтня 2023 року.

У зв`язку з наведеним позивачка просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно 5/24 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі, житловою площею 29.8 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року позов ОСОБА_3 , задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 5/24 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі, житловою площею 29.8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як особа, яка не брала участі у справі, яка вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси, подали на нього апеляційні скарги, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що надана стороною позивача довідка про оціночну вартість об?єкта нерухомості не є належним доказом на підтвердження вартості спірного нерухомого майна.

Зазначає, що під час складання заповіту ОСОБА_4 від 14 червня 2018 року, який зареєстрований в реєстрі за №1568, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, оскільки складений на сторонню особу, яка не мала відношення до померлого. Вказаний заповіт грубо порушує права ОСОБА_1 , як сина спадкоємця, оскільки на його користь було складено ОСОБА_4 інший заповіт від 1 жовтня 1998 року.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 може претендувати за заповітом на 5/24 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті ОСОБА_4 .

Судом першої інстанції не враховано, що померлий ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , яка мала права на обов`язкову частку у спадщині, оскільки була непрацездатною за віком, яка прийняла спадщину відповідно до статтей 1268, 1241 ЦК України.

Звертає увагу на те, що у даній справі слід застовувати імперативну норму визначену статтею 376 ЦПК України та відмовити у задоволенні позову, як за самостійної підставою, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача, а саме не залучено інших співвідповідачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

У зв`язку з наведеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із померлим ОСОБА_4 та має право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки була непрацездатною за віком, та прийняла спадщину відповідно до статтей 1268, 1241 ЦК України. Крім того, станом на 1993 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належала на праві спільної сумісної власності 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на ОСОБА_4 , як титульного власника. Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за спільні кошти подружжя неодноразово проводили ремонт у квартирі, чим поліпшили умови життя сім`ї та збільшили вартість спільного житла. Отже оскаржуваним судовим рішенням ОСОБА_2 позбавлено права власності на вищевказану квартиру.

У зв`язку з наведеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

9 жовтня 2024 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Яворський Андрій Васильович, надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Відзив мотивований тим, що складений ОСОБА_4 нотаріально посвідчений заповіт від 14 червня 2018 року зареєстрований в реєстрі за №1568, станом на теперішній час є дійсним. Зазначає, що станом на момент складання вказаного заповіту ОСОБА_4 не перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2018 року у справі №607/13230/17. Крім того, стороною позивача правильно визначено суб`єктний склад, оскільки матеріалами справи встановлено, що у спільно із померлим ОСОБА_4 проживав лише його непрацездатний син ОСОБА_1 .

У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

16 грудня 2024 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Яворський Андрій Васильович, надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

Відзив мотивований тим, що оскаржуване судове рішення стосується лише прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як спадкоємців майна померлого ОСОБА_4 , а тому ОСОБА_2 не була залучена до розгляду даної справи.

У зв`язку з наведеним просить закрити апеляційне провадження за апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

16 січня 2025 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, мотивуючи тим, що 4 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 , який посвідчений ІНФОРМАЦІЯ_2 за реєстраційним номером 1568 на користь ОСОБА_3 (справа №607/298/25). За таких обставин, предметом судового розгляду в справі №607/24773/23 та справі №607/298/25 є заповіт, який посвідчений 14 червня 2018 року за реєстраційним номером 1568, а тому спір у справі №607/24773/23 неможливо вирішити до вирішення питання про визначення дійсності чи недійсності оскаржуваного заповіту у справі №607/298/25.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Яворський Андрій Васильович проти задоволення клопотання заперечив.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату час та місце розгляду.

Заслухавши представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення без задоволення клопотання ОСОБА_1 по зупинення провадження у справі з таких підстав.

Згідно з пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Визначаючи наявність підстав, передбачених пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

Згідно роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в пункті 33 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України №6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

При цьому, суд звертає увагу, що підставою для зупинення провадження в справі є не лише існування справи в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для цивільної справи, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Судом встановлено, що предметом розгляду в справі №607/24773/23 є визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , а предметом спору в цивільній справі №607/298/25 є визнання недійсним заповіту, складеним ОСОБА_4 .

Таким чином, наявність цивільної справи № 607/298/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, на думку апеляційного суду, не є підставою, за якою провадження у справі №607/24773/23 підлягає обов`язковому зупиненню, оскільки наявні в даній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. У зв`язку з чим, у суду відсутні правові підстави для задоволення вказаного клопотання, а тому у клопотанні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.251, 253 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі №607/24773/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак