Справа № 545/3388/24
Провадження № 2/545/171/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2025 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: Стрюк Л.І.,

за участю секретаря: Синегуб Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.03.2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №94. Відповідно до п. 5 договору загальний розмір кредиту становить 6 199грн. Згідно п. 4.3. договору відповідачка зобов`язана погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділі 5 цього договору. Згідно п.п.8 розділу 5 та 9 договору заборгованість має бути сплачено до 12.04.2020. Відповідно до пп.11,12 п.5 договору базова процентна ставка становить 2,00% в день, процентна ставка за кожен день у разі прострочення 2,50% в день. 14.03.2020 на виконання умов договору позивачем було передано відповідачці грошові кошти у розмірі 6 000грн., що підтверджується актом про видачу грошових коштів, тобто позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором. Натомість, відповідачка не виконала свої зобов`язання та не повернула кошти в порядку та у строки встановлені договором, в результаті чого утворилася заборгованість за договором в розмірі - 29 214,97 грн, з яких: тіло кредиту 5 910грн; проценти - 1063,80грн; інфляційне збільшення 1 078,67грн (за період 13.04.2020 - 23.02.2022); проценти поза межами строку дії договору 22 162,50грн (за період 13.04.2020 -09.09.2020р.) Оскільки в добровільному порядку відповідачка вказану суму заборгованості не сплачує, позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у вказаному розмірі та судові витрати .

Відповідач надала відзив на позов, у якому позов не визнала, посилаючись на те, що відсутні докази надання їй кредиту, оскільки акт про видачу грошових коштів від 14.03.2020 не є належним доказом, що підтверджує наявність та розмір боргу. Заперечувала щодо загального розміру розрахунку боргу в сумі 29 214,97грн, оскільки три відсотки річних із суми боргу 5 910грн за вказаний період не може в 5 разів перевищувати суму боргу; згідно з контррозрахунком за період з 13.04.2020 по 09.09.2020 розмір трьох відсотків річних за користування коштами становить 72,66грн. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з ТОВ ««КФ.ЮА» на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу.

Представник позивача не надала відповіді на відзив.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, з невідомих суду причин, заяви про розгляд справи без її участі не надала.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання в строк встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 14.03.2020 між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №94, відповідно до п. 5 договору загальний розмір кредиту становить 6 199грн. Згідно із п. 4.3. Договору відповідачка зобов`язалася погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділі 5 цього Договору. Відповідно до п.п.8 розділу 5 та 9 Договору заборгованість має бути сплачено до 12.04.2020. Згідно розділу 5 Договору базова процентна ставка становить 2,00% в день, процентна ставка за кожен день у разі прострочення 2,50% в день (а.с.7).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушила умови кредитного договору, а згідно ст.ст.1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до наданої картки обліку виконання договору Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» заборгованість відповідача за договором становить - 29 214,97грн, з яких: тіло кредиту 6 5910грн; проценти 1 063,80грн; інфляційне збільшення 1 063,80грн (за період 13.04.2020 - 23.02.2022); проценти поза межами строку дії договору 22 162,50грн (за період 13.04.2020 -09.09.2020), крім того, з картки обліку вбачається, що відповідачем погашено заборгованості 03.04.2020 на загальну сум 2610грн, що також підтверджує визнання нею факту укладення договору позики (а.с.11).

Отже, суд не бере до уваги твердження відповідача про відсутність підтверджуючих документів про отримання кредитних коштів, оскільки факт укладення договору про надання споживчого кредиту між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним.

Щодо нарахування процентів поза межами строку дії договору №94 від 14.03.2020 за період з 13.04.2020 по 09.09.2020 в сумі 22 162,50 грн, суд зазначає таке.

Як вбачається з картки обліку виконання договору, позивач нарахував відповідачу проценти поза межами строку дії договору в сумі 22 162,50грн за період 13.04.2020 -09.09.2020.

Відповідно до ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч.1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків поза межами строку, на який надавався кредит, відсутні.

Таким чином, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 14.03.2020 у розмірі 8 052,47грн, з яких: 5 910грн тіло кредиту; 1 078,67 інфляційне збільшення; 1 063,80 проценти.

З огляду на те, що ні відповідач, ні її представник до закінчення судового розгляду не надали доказів на підтвердження участі у справі адвоката та розрахунку таких витрат, не зазначили та не надали доказів на підтвердження понесення таких витрат, а також не зазначили поважних причин неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат до закінчення судового розгляду, суд дійшов висновку про відмову у задоволення вимог відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 29 214,97грн; позов задоволений на суму 8 052,47, тобто на 27,56 % (8052,47*100:29214,97=27,56%)

Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: 834,51грн (3028*27,56%:100=834,51).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 263, 265, 279 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» (, адреса місцезнаходження: вул. Сергієнка Івана, буд.18, м. Київ, 02094) заборгованість за кредитним договором №94 від 14.03.2020 у розмірі 8 052,47 грн та судовий збір в сумі 834,51грн, а всього 8 886,98грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк