Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чепки В. В., за участі секретаря судового засідання Авдєєвої К.Т., представника позивача адвоката Матіко С. Р., представника відповідача Дурдинець Р. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», требі особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Матіко С. Р., звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», требі особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 08.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем видано виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 23846, згідно з яким вирішено стягнути із ОСОБА_1 на корить ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (нове найменування Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») заборгованість за кредитним договором № MKMOGA від 27.08.2008 у сумі 115095,05 доларів США, що за курсом 25,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.07.2017 складає 2974133,61 грн. з них: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 52663,62 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 45806,57 доларів США; заборгованість з комісії у розмірі 12077,15 доларів США; заборгованість з пені за період з 25.06.2017 по 26.07.2017 у розмірі 4550,71 доларів США, а також, крім цього, плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800,00 грн.

Представник позивача вказує, що виконавчий напис від 08.12.2017 був пред`явлений до примусового виконання, у зв`язку з чим 27.03.2018 держаним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Кривка Неллі Олександрівною відкрито виконавче провадження ВП № 56058466.

Про існування виконавчого напису позивач дізнався у липні 2024 року із застосунку «ДІЯ», що слугувало підставою для звернення до Відділу ДВС із адвокатським запитом від 16.07.2024. Зі змістом виконавчого напису позивач ознайомився 31.10.2024, після надання представнику позивача можливості ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження № 56058466.

Позивач вказує, що вчинення виконавчого напису не відповідає вимогам загального та спеціального законодавства, яким регулюється здійснення даної процедури.

Вказує, що на час вчинення спірного виконавчого напису редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Зазначає, що виконавчий напис був вчинений за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений.

Крім того зазначає, що у виконавчому написі не зазначено документів, які підтверджують суму боргу та свідчили б про безспірність вказаної заборгованості.

Зазначає, що згідно з умовами кредитного договору позивач був зобов`язаний здійснювати щомісячні платежі у погашення кредитної заборгованості згідно з графіком погашення кредиту. З огляду на умови кредитного договору вбачається, що оскільки ОСОБА_1 взяв на себе зобов?язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами), то строк виконання кожного щомісячного зобов?язання, згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку, а від так право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Разом із тим, у виконавчому написі від 08.12.2017 року №23846 не тільки не наводиться будь-якого розрахунку суми заборгованості, але і не зазначається періоду та розміру сум щомісячних платежів щодо яких нараховуються відсотки та пеня із урахуванням здійснених Позивачем платежів, що перешкоджає встановити обґрунтованість заявленої суми стягнення та зарахуванні до такої коштів вимоги, про повернення яких заявляються в межах 3-х річного строку позовної давності.

Зазначає, що 25.11.2016 року Ужгородським міськрайонним судом за результатом розгляду справи №308/8296/16-ц винесено рішення згідно якого вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 53 785,11 доларів США, що за курсом 24,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.07.2016 року складає 1 333 332,88 грн. за кредитним договором № MKMOGA від 27.08.2008 року, з огляду на практику Верховного Суду таке рішення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред?явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, а тому нарахування процентів після дати звернення дог суду з позовом є безпідставним, однак відповідно до вчинено виконавчого напису від 08.12.2017 року нотаріус включив до суми заборгованості Позивача проценти після 2016 року на які і звернув стягнення.

Щодо строку звернення до суду з позовом про визнання виконавчого напису від 08.12.2017 таким, що не підлягає виконанню, вказує, що із змістом виконавчого напису від 08.12.2017 ОСОБА_1 ознайомився лише 31.10.2024 після надання представнику позивача можливості ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження №56058466 згідно поданої заяви про ознайомлення.

Про існування самого виконавчого провадження № 56058466 ОСОБА_1 стало відомо у липні 2024 року із застосунку «Дія», що слугувало підставою для звернення до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції із адвокатським запитом від 16.07.2024 року з проханням надати інформацію та підтверджуючі документи про суми грошових коштів, що були стягнуті із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в межах виконавчих проваджень №54737680, №56058466, №65353156, №52544667 та №55705434 з метою примусового виконання виконавчих документів.

Вказує, що Микитюк Є.М. від органу державної виконавчої служби жодних процесуальних документів в межах виконавчого провадження №56058466 особисто не отримував. Стягнення за виконавчим написом від 08.12.2017 також не проводилось, що підтверджується листом Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 19.07.2024 .

Враховуючи вищенаведене просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 23846, вчинений 08.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Вказує, що відповідно до укладеного договору MKMOGA від 27.08.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 57707.08 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.28 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.08.2018 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і позивач 27.08.2008 року уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітулою Г.Д. за реєстровим № 1665. Згідно з договором іпотеки позивач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 49.40 кв.м., житловою площею 27.40 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить позивачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу.

Вказує, що згідно пункту 2 розділу Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, в редакції чинній на час вчинення виконавчого напису 08.17.2017 і стягувачем були надані всі наведені у Переліку документи для одержання виконавчого напису.

Зазначає, що представником позивача у позовній заяві жодних розрахунків, або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком не надається. Крім того, не підтверджено посилання представника позивача, що в тексті виконавчого напису вказано, нібито, лише загальну суму заборгованості в розмірі 115 098.05 дол. США без зазначення на підставі яких розрахунків виведена вказана сума та які платежі включено у вказану суму, зокрема: платежі по кредитній лінії, процентної ставки за кредитом та інші платежі.

Просить суд застосувати до вимог позивача наслідки спливу строку позовної давності, визначені частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України. Оскільки виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом 08 грудня 2017 року, строк позовної давності щодо вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, сплинув 09 грудня 2020 року. Зважаючи, що позивач звернувся до суду лише у 2024 році, - це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій заперечив наведені у відзиві обставини.

Зазначив, що позивачем помилково зазначено про застосування трьохрічного строку позовної давності у відношенні до грошових вимог відповідача, оскільки відповідно до п. 5.5 кредитного договору сторони погодили, що строк позовної давності за даним договором встановлюється тривалістю 5 років. Водночас, вказує, що є достатні підстави прийти до висновку, що до визначеної приватним нотаріусом суми заборгованості позивача включені кошти, право вимоги за якими пред`явлені із пропуском 5 річного строку позовної давності.

Щодо вимоги відповідача про застосування строку позовної давності, на думку представника позивача, такі є безпідставними. Вказує, що перебіг позовної давності починається не з дати вчинення виконавчого напису, а в день, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права, або про особу, яка його порушила.

Зі змістом виконавчого напису ОСОБА_1 ознайомився лише 31.10.2024 після надання представнику позивача можливості ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження № 56058466.

Враховуючи наведене, позовну заяву просить задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві на позов.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. та представник третьої особи Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представників сторін, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що 27.08.2008 укладено кредитний договір № MKMOGA від ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

08.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис за № 23846, згідно з яким вирішено стягнути із ОСОБА_1 на корить ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (нове найменування Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») заборгованість за кредитним договором № MKMOGA від 27.08.2008 у сумі 115095,05 долара США, що за курсом 25,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.07.2017 складає 2974133,61 грн. у т. ч.:заборгованість за тілом кредиту у розмірі 52663,62 долара США; заборгованість за відсотками у розмірі 45806,57 долара США; заборгованість з комісії у розмірі 12077,15 долара США; заборгованість з пені за період з 25.06.2017 по 26.07.2017 у розмірі 4550,71 долара США.Строк, за який провадиться стягнення 3255 днів, а саме: з 27.08.2008 по 26.07.2017.Крім цього, стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1800 грн. 00 коп.

Загальна сума коштів, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь відповідача за виконавчим написом від 08.12.2017 становить 2975933,61 грн.

Суд також встановив, що виконавчий напис від 08.12.2017 був пред`явлений до примусового виконання у зв`язку з чим, 27.03.2018 держаним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Кривка Неллі Олександрівною відкрито виконавче провадження ВП № 56058466.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (надалі - Перелік), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, з наступними змінами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку було внесено зміни, а саме, доповнено перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту:

Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2017 року по справі 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме:

п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

"Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту:

"Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості."

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2017 року по справі 826/20084/14 була залишена без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у даній справі.

Верховний Суд своєю ухвалою від 15 квітня 2020 року у справі № 554/6777/17 підтвердив незаконність вчинення виконавчих написів нотаріуса на підставі скасованих постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2017 року по справі 826/20084/14 пунктів 1, 2 постанови КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Тобто, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 08.12.2017, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними з дня їх прийняття.

Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.

Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі №9 10/10374/17, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, з 22.02.2017 кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Виконавчий напис видано без з`ясування дійсної дати виникнення заборгованості, хоча з`ясування дати виникнення заборгованості має важливе значення з метою виконання нотаріусом вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII, в аспекті додержання трирічного строку, встановленого цієї статтею.

Крім того, виконавчий напис вчинено на підставі договору, стосовно якого не надано доказів нотаріального посвідчення. З урахуванням визнання в судовому порядку з 22 лютого 2017 року нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, видача таких виконавчих написів після 22 липня 2017 року можлива лише за умови пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів).

Отже, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача.

Щодо доводів відповідача в частині пропущеного позивачем строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що позивач дізнався про існування спірного виконавчого напису у липні 2024 року, а відповідачем не спростовано вказане твердження та не надано доказів зворотнього, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не доведено дотримання встановленого законом порядку при зверненні за вчиненням виконавчого напису, і твердження позивача в цій частині ним не спростовані.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак доводи позивача, викладені у позові про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження під час розгляду, тож позовна заява позивача підлягає задоволенню.

Судовий збір у справі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 1221,20 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 18, 19, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08 грудня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, що зареєстрований в реєстрі за № 23846, про стягнення на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості з боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № MKMOGA від 27.08.2008 у розмірі 115095,05 долара США, що за курсом 25,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.07.2017 складає 2974133 (два мільйона дев`ятсот сімдесят чотири тисячі сто тридцять три) грн. 61 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , адреса місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, 01001, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 3, нежилі прим. з № 1 по № 5 (група прим. № 31) (в літ А), офіс 31.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької Марії, буд. 10.

Повний текст рішення складено 24.01.2025.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В. В. Чепка