справа № 208/339/25
провадження № 2/208/2028/25
УХВАЛА

Іменем України

13 січня 2025 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Гречана В.Г., ознайомившись із матеріалами справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Документ» про захист прав споживачів шляхом примусового виконання обов`язку в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

09.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Документ» про захист прав споживачів шляхом примусового виконання обов`язку в натурі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить зобов`язати Державне підприємство «Документ» відправити до Відокремленого підрозділу (філії) Державного підприємства «Документ» філія в Республіці Польща у м.Краків, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виготовлений 01.03.2024 на ім`я ОСОБА_1 та організувати видачу ОСОБА_1 у ДП «Документ» філія в Республіці Польща у м.Краків, виготовленого на ім`я паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення 23.02.2024, тобто без пред`явлення будь-яких військово-облікових документів, протягом одного місяця з дня набрання рішення суду законного сили.

Свої вимоги мотивує тим, що 23.02.2024 він звернувся до Державного підприємства «Документ» (відокремленого підрозділу) за оформленням паспорта, отримання послуги з організації послуги з відправлення до філії та подальшої видачі виготовленого паспорта, в зв`язку з цим ним оформлено заяву-приєднання до публічного договору та проведено оплату. Однак, до цього часу йому не видано замовлений ним паспорт громадянина України для виїзду за кордон, незважаючи на те, що послуги він оплатив і вказаний документ виготовлений та знаходиться в розпорядженні ДП «Документ». Таким чином, на думку позивача виконавець не виконав взяте на себе договірне зобов`язання щодо надання оплаченої ним послуги.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

В своїх позовних вимогах позивач посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991, та обрав такий спосіб захисту свого порушеного права як захист прав споживачів шляхом зобов`язання виконати обов`язок в натурі.

Згідно з преамбулою ЗаконуУкраїни «Про захист правспоживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів з огляду на наступне.

Пунктами 5, 17, 22 частини 1 статті 1 зазначеного Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, в розумінні цього Закону ДП «Документ» не є надавачем послуг, а позивач не має статусу споживача цих послуг, а відтак спірні правовідносини не є приватно-правовими з наступних підстав.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI від 20.11.2012, цей Закон визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Згідно з пунктами 1, 4-1 частини 1 статті 2 цього Закону, уповноваженими суб`єктами є: розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; державне підприємство, що належить до сфери управління розпорядника Реєстру.

Відповідно до пункту 1 Порядку реалізації експериментального проекту щодо оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянам України, які перебувають за межами України, оформлення, обміну іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, посвідки на постійне проживання під час їх перебування за межами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2022 № 678, передбачено, що цей Порядок визначає процедуру прийняття у громадян України, які перебувають за межами України, документів для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, прийняття у іноземців та осіб без громадянства, які постійно проживають в Україні, документів для оформлення, обміну посвідки на постійне проживання (далі - посвідка) під час їх перебування за межами України, а також видачі їм оформлених документів розміщеним за межами України відокремленим підрозділом (філією, представництвом) державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС та є адміністратором Єдиного державного демографічного реєстру (далі - відокремлений підрозділ).

За змістом пункту 1 Положення «Про Державну міграційну службу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 1.1 Статуту Державного підприємства «Документ», затвердженого наказом Державної міграційної служби України № 200 від 13.08.2014, передбачено, що Державне підприємство «Документ» засноване на державній власності і належить до сфери управління Державної міграційної служби України. Підприємство функціонально включене до системи органів міграційної служби України.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 Статуту ДП «Документ» визначено, що предметом діяльності підприємства є: організація роботи з надання представницьких, інформаційно-консультаційних та інших послуг громадянам України у сфері міграції.

Відтак, Державне підприємство «Документ» в розумінні Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» є державним підприємством, яке належить до сфери управління Державної міграційної служби, та, відповідно, є розпорядником Реєстру і уповноваженим суб`єктом, та в розумінні Закону України «Про адміністративні послуги» № 5203-VI від 06.09.2012, є суб`єктом надання адміністративних послуг.

Частиною 6 статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» рішення про відмову заявнику у внесенні інформації до Реєстру може бути оскаржено в адміністративному порядку відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" № 2073-IX від 17.02.2022, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, або до адміністративного суду.

Відповідно до частини 7 статті 16 цього Закону рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено в адміністративному порядку відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, або до адміністративного суду.

Згідно з змістом статті 19 Конституції України, суб`єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання, визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Згідно з пунктами 2, 7 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За таких умов зазначений спір є публічно-правовим, а ДП «Документ» в розумінні статті 4 КАСУ є суб`єктом владних повноважень, відтак норми Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюють свою дію.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

За таких обставин, вказаний спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 1 статті 20 КАС України визначено категорії спорів, які підсудні місцевим загальним судам, як адміністративним. Згідно з частиною 2 цієї статті окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті. Отже, вказаний спір підсудний окружним адміністративним судам.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, у відкритті провадження у справі слід відмовити, оскільки заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 19, 186, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по справі №208/339/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Документ» про захист прав споживачів шляхом примусового виконання обов`язку в натурі - відмовити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до відповідного окружного адміністративного суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Г.Гречана