РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/3112/24

Провадження № 22-ц/4815/50/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

боржник АТ КБ «Приват Банк»,

особа, дії якої оскаржуються - головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихін Сергій Володимирович,

заявник (заінтересована особа) - Міністерство юстиції України в інтересах якого діє головний спеціаліст відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Молчан О.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційні скарги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та Міністерства юстиції України в інтересах якого діє головний спеціаліст відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Молчан О.В. на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року, постановлену в складі судді Тимощука О.Я., у справі № 569/3112/24,

в с т а н о в и в :

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича.

Скаргу мотивовано тим, що 09.08.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. винесено постанову ВП № 50831848 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду виконано фактично, стягувачу перераховано кошти в розмірі 21 090,00 грн., виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачені.

Вважає такі дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича протиправними.

Зазначає, що в разі повного виконання рішення Рівненського міського суду по справі № 569/9657/15-ц, по виконавчому провадженню ВП № 50831848 на його картковому рахунку повинна була бути сума коштів 21 090,00 грн. з урахуванням списаних пені і штрафів, які були застосовані протягом 7 (семи) років. Вказує, що в банківській виписці на період винесення вищезгаданої постанови зазначено, що в нього існує борг перед банком в сумі 35 465,78 грн.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову про закриття виконавчого провадження ВП № 50831848 від 09.08.2023 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича щодо стягнення з АТ КБ «Приват Банк» коштів у розмірі 21 090,00 грн., скасувавши пені і штрафи, які застосовувались.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича задоволено.

Скасовано постанову про закриття виконавчого провадження ВП № 50831848 від 09.08.2023 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича щодо стягнення з АТ КБ «Приват Банк» коштів у розмірі 21 090,00 грн., скасувавши пені і штрафи, які застосовувались.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що рішення Рівненського міського суду у справі № 569/9657/15-ц згідно з виконавчим документом в повному обсязі не виконано.

Не погодившись з ухвалою суду, АТ КБ "Приватбанк" подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час судового розгляду у першій інстанції Банком надано розрахунок боргу, з якого чітко вбачається, що нарахована пеня в розмірі 865502,95 грн 12.10.2020 року була автоматично списана Банком як відміна штрафів за минулі періоди згідно рішення Банку. Також з розрахунку вбачається, що штраф та пеня не нараховується.

Вважає, що кошти в сумі 21 090 грн 00 коп. були перераховані державним виконавцем за вказаними стягувачем реквізитами (платіжна інструкція від 04.08.2023 № 3178). Стверджує, що рішення суду виконано в повному обсязі кошти стягнуто та перераховано стягувачу, а штрафи та пені списані та не нараховуються.

24.10.2024 року Міністерство юстиції України в інтересах якого діє головний спеціаліст відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Молчан О.В. не погодившись з ухвалою суду подало апеляційну скаргу посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд закрити провадження у справі з підстав порушення правил юрисдикції або в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Вважає, що державним виконавцем були перераховані кошти за вказаними стягувачем реквізитами, що підтверджується платіжною інструкцією від 04.08.2023 № 3178 та заявою стягувача від 26.12.2019, і на депозитний рахунок Відділу не поверталися.

Окрім цього, наголошує на тому, що Законом не передбачений такий захід примусового виконання як «скасувавши пені, штрафи, які застосовувались». Таким чином, зазначена частина виконавчого документа не підлягала примусовому виконанню державним виконавцем, оскільки не потребувала заходів примусового виконання рішень.

З даного питання існує спір між стягувачем та боржником і він не може бути вирішений державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 50831848, тому обставини цієї справи свідчать про дотримання державним виконавцем положень п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження. Наголошує, що такі скарги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вказує, що суд не врахував, що скаржник пропустив десятиденний строк на оскарження постанови про закриття виконавчого провадження, а причини які він зазначає є неповажними.

У відзиві на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України в інтересах якого діє головний спеціаліст відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Молчан О.В., Гречух В.В. вказує, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає.

Встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 24.12.2015 року у справі № 569/9657/15-ц стягнуто з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 21 090 грн. 00 коп. незаконно списаних коштів, скасувавши пені, штрафи які застосовувались.

На виконанні головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. перебувало виконавче провадження ВП № 50831848 з виконання виконавчого листа № 569/9657/15-ц виданого Рівненським міським судом 05.04.2016, де боржником являється ПАТ КБ «Приват Банк» .

11.11.2019 року постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України приєднано виконавче провадження №50831848 до зведеного виконавчого провадження №56010919.

08.08.2023 року АТ КБ «Приват Банк» здійснив безготівкове зарахування на рахунок ОСОБА_1 (картка НОМЕР_1 ) 21 090,00 грн (а.с.89)

09.08.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. винесено постанову ВП №50831848 про закінчення виконавчого провадження, в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду та перерахуванням коштів у розмірі 21 090,00 грн.

Відповідно до виписки по рахунку за договором № б/н за період 01.01.1999-16.09.2024 року картка НОМЕР_1 , АТ КБ «Приват Банк» 12.10.2020 здійснив відміну штрафів за минулі періоди згідно рішення Банку у сумі 865502,95 грн; 08.08.2023 року здійснив безготівкове зарахування 21 090,00 грн, коментар до платежу з Міністерства юстиції по справі №569/9657/15-ц від 05.04.2016 №50831848 та 14.08.2024 року здійснив перерахунок (списання) коштів в сумі 35 465,78 грн згідно рішення суду. Залишок після операції станом на 17.09.2024 року 0,00. (а.с.151 зворот)

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За змістом пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист.

Убачається, що відповідно до змісту виконавчого листа № 569/9657/15-ц сума, яка підлягає стягненню з ПАТ КБ «Приват Банк» становить 21090 грн. 00 коп., незаконно списаних коштів, скасувавши пені, штрафи які застосовувались.

Встановивши, що 08.08.2023 боржник здійснив безготівкове зарахування 21 090,00 грн на розрахунковий рахунок стягувача ОСОБА_1 , державний виконавець правомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачений такий захід примусового виконання як «скасувавши пені, штрафи, які застосовувались». Таким чином, зазначена частина виконавчого документа не підлягала примусовому виконанню державним виконавцем, оскільки не потребувала заходів примусового виконання рішень, оскільки такі штрафи скасував суд своїм рішенням.

Рішення в частині «скасувавши пені, штрафи, які застосовувались» є рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, а саме скасувати пені, штрафи, які застосовувались.

Враховуючи наведене, Апеляційний суд дійшов висновку, що державний виконавець закінчуючи виконавче провадження №50831848 щодо виконання виконавчого листа №569/9657/15-ц від 05.04.2016, діяв у межах Закону України «Про виконавче провадження».

Заявником не доведено, яким чином і які саме дії та бездіяльність виконавця порушили права чи свободи стягувача, тобто не доведено, що внаслідок закінчення виконавчого провадження порушено права чи інтереси сторони виконавчого провадження.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що на день вирішення справи судом, боржник АТ КБ «Приват Банк» 14.08.2024 року особисто здійснив остаточний перерахунок, «скасувавши пені, штрафи, які застосовувались» списавши кошти в сумі 35 465,78 грн згідно рішення суду. Залишок після операції станом на 17.09.2024 року 0,00. (а.с.151 зворот).

Отже, рішення суду у справі №569/9657/15-ц виконане повністю.

Враховуючи, що судом не встановлено неправомірність дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження і на час розгляду цієї справи немає правових підстав для висновку про порушення права заявника на доступ до правосуддя, тому підстави для задоволення вимог про скасування постанови про закриття виконавчого провадження № 50831848 від 09.08.2023 року відсутні.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та Міністерства юстиції України в інтересах якого діє головний спеціаліст відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Молчан О.В. задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року скасувати.

У задоволені скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства юстиції України судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 3028,00 грн. понесений ними при подачі апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 січня 2025 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.