ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18500/24

Провадження № 22-ц/820/241/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/18500/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк», на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В липні 2024 року АТ «Універсал-Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 12.03.2018 року в розмірі 22 104 грн 17 коп, а також 3028 грн. судового збору.

Свої вимоги банк обґрунтовував тим, що 12.03.2018 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «УніверсалБанк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Універсал-Банк» відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом та видано платіжну картку.

Змістом анкети-заяви визначено, що разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Окрім того, підтвердив, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору, що підтверджується підписом у заяві.

Отже, АТ «Універсал-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі, відповідно до умов договору. Проте, відповідач належним чином умови договору не виконував, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не повертав, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором. Тому станом на 21.03.2024 року у відповідача виникла заборгованість за договором у розмірі 22 104 грн 17 коп, вказану суму заборгованості банк просив стягнути з відповідача на свою користь

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2024 року в позові було відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, АТ «Універсал-Банк» подало апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права та ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та без урахування особливостей укладання договорів за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем

Апелянт вказує, що ухвалюючи рішення, суд не дослідив механізм отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами та правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Апелянт зауважує, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, підписавши Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, відповідач приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартній формі. В Анкеті-заяві відповідач підтвердив, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису і всі наступні правочини (в тому числі підписання угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису.

Таким чином, клієнту було достовірно відомо та свідомо ним погоджено, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи, були отримані відповідачем у мобільному додатку крім того вони розміщені на офіційному сайті фінансової установи, що є публічною пропозицією на укладення договору.

В анкеті-заяві сторони визначили, що Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку та Паспорт споживчого кредиту становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Вказані документи містять усі істотні умови кредитного договору, при цьому відповідач своїм електронним підписом підтвердив, що ознайомився та погоджується із запропонованими позивачем умовами кредитування. Таким чином, АТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та уклали кредитний договір.

Отже, укладення між банком та клієнтом договору про надання кредиту в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію».

Звертає увагу суду, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року по справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року по справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19.

Крім того, вказує, що на відповідача, як на сторону, процесуальний закон також покладає тягар доказування, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності в судовому процесі. Однак, відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, не надав суду доказів, які спростували б правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відтак, вважає, що відсутні законні підстави піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем у сукупності з іншими доказами.

Тому з врахування вищезазначеного АТ «Універсал-Банк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задовольнити повністю позовні вимоги та вирішити питання стягнення судових витрат.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 12.03.2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву б/н до договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал-Банк», у анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг і погодився з його умовами.

За умовами пункту 2, 3 анкети-заяви, підписавши анкету-заяву, ОСОБА_1 погодився з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням цього договору ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку.

Відповідно до довідки АТ «Універсал-Банк» ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 строком дії до 08/2024.

За розрахунком банку, станом на 21.03.2024 року відповідач має заборгованість за договором у розмірі 22 104 грн 17 коп

Відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту, ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт: 12.03.2018 у розмірі 25 000 грн, 09.01.2024 22 200 грн.

Із виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , за період з 12.03.2018 року по 09.01.2024 року вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, періодично погашаючи заборгованість.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності Банком укладення із ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, що зазначені у позові і матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору: розміру кредиту, строки та порядок його повернення, а наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку підтверджують сплату відповідачем отриманих коштів, добровільне поповнення останнім карткового рахунку, тобто, в тіло кредиту зараховано суму фактично використані кошти відповідачем, в тому числі автоматичні (регулярні) платежі та погашені за рахунок кредитного ліміту відсотки.

З таким висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Універсал-Банк» посилався на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак належним чином взятті на себе зобов`язання за цим договором не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин АТ «Універсал-Банк» надав суду: анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Універсал-Банк», розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.03.2018 року станом на 21.03.2024 року, виписку по картці ОСОБА_1 довідку про картку клієнта, довідку за карткою та лімітами, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Універсал-Банк», Тарифи користування кредитною карткою «Чорна».

Вказаними документами, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

Однак, зазначені документи не підписані електронним цифровим підписом ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. І враховуючи вищенаведене, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що саме цей витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал-Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Тарифи за карткою monobank розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними при підписанні анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.

Крім того, у Паспорті споживчого кредиту Чорної картки monobank зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів.

Таким чином, зазначений документ містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Таку інформацію банк надає споживачам фінансових послуг відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на викладене, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг, надані банком витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал-Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Мonobank, витяг тарифів за карткою monobank і паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вказані документи достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Довідка за картами та довідка за лімітами також не містять об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору.

Таким чином, АТ «Універсал-Банк» не довело укладення з ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені в позові.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Також колегія суддів зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 12.03.2018 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини 1 статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

При застосуванні до спірних правовідносин наведених норм права суд першої інстанції, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, вірно врахував висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

А тому, такими, що не заслуговують на увагу, є доводи апеляційної скарги щодо обізнаності відповідача про умови кредитування, які викладені в Умовах і правилах обслуговування в АТ «Універсал-Банк» надання банківських послуг, та погодженні з ним.

Посилання АТ «Універсал-Банк» в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлені Верховним Судом в інших справах щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору (справи № 234/7159/20, №524/5556/19, №732/670/19, №404/502/18, №127/33824/19) є безпідставними, оскільки в цих справах і в справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини і правовідносини у зазначених справах не є подібними з правовідносинами у цій справі.

Аргументи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не надав доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, зокрема контррозрахунку, є вільним трактуванням позивачем положень процесуального закону, оскільки за цими приписами обов`язок суду перевірити докази, що подані стороною на підтвердження позовних вимог та задовольнити позов лише у випадку доведення позивачем належними доказами свого позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що відповідно на підставі анкети-заяви від 12.03.2018 року відповідач отримав кредитні кошти, та відповідно до банківської виписки по рахунку від 03.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, періодично погашаючи заборгованість

Оскільки, банківська виписка з рахунку позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, то виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи вказану інформацію, яка міститься у виписці по рахунку ОСОБА_1 , сума коштів, отриманих відповідачем за період з 12.03.2018 року по 09.01.2024 року, у підрахунку становить 45 555 грн. 32 коп Разом з тим, ця сума з урахуванням платежів здійснених у період з 12.03.2018 року по 09.01.2024 року повернута у повному обсязі.

Тому, з огляду на вищенаведене, станом на 21.03.2024 року позичальником було фактично повернуто отримані та використані кошти в повному обсязі у добровільному порядку АТ «Універсал-Банк», а таким чином відсутні підстави для стягнення будь якого розміру заборгованості з огляду на встановлені обставини справи

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, однак не правильно визначив розмір отриманих та повернутих ОСОБА_1 коштів до банку, проте вказана обставина не впливає на правильність рішення суду про відмову в позові, та не є підставою для зміни рішення суду.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова