Справа № 159/3815/24
Провадження № 2/159/77/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Грідяєвої М.В.

при секретарі Шокот С.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковель в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,вказуючи на те, що між ним та ОСОБА_2 15.04.2024 року укладено договір позики за яким, ОСОБА_2 отримав кошти в розмірі 9503 грн., які зобов`язався повернути до 30.05.2024 року. У визначений договором строк відповідач кошти не повернув. Посилається на ст.ст.612, 625, 1050 ЦК України. Факт укладання договору та передачі відповідачу коштів підтверджується розпискою від 15.04.2024 року. Попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат складає витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. та судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 9503 грн., судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно письмової заяви представника позивача, просить розглянути справу без їх участі, позов підтримують, просять його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно письмової заяви, просить розглянути справу без його участі, позов не визнає. Згідно відзиву на позов, від законного представника відповідача ОСОБА_3 , позов не визнає, вказуючи на те, що розписка написана її неповнолітнім сином ОСОБА_2 під примусом, ніякого боргу не існує, невідомі особи надсилали на банківську картку ОСОБА_2 різні суми, а він повинен був переслати їх на банківську картку ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 запідозрив у даних діях кримінальну складову та відмовився перераховувати надіслані кошти в сумі 9903 грн. та надіслав їх на банківську картку своєї сестри. Через деякий час до нього приїхав ОСОБА_1 з іншою особою та змусили його написати розписку. Посилається на ст.ст.231 ЦК України, ст.47 ЦПК України. Просить в позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позикине обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно письмової розписки датованої 15.04.2024 року, ОСОБА_2 бере в займи 9503 грн. у ОСОБА_1 до 30.05.2024 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно паспорту громадянина України та свідоцтва про народження, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.31 ЦК фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право:1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість;2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду.

Відповідно до ст.32 ЦК України, крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом;3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку);5) самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг. Відповідно до ч.2 ст.32 ЦК України, неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Відповідно до ч.4 ст.32 ЦК України, згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.

Відповідно до ст.33 ЦК України, неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник. Неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Враховуючи, що станом на 15.04.2024 року дата розписки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилось 15 років, розписка не містить в собі відомостей про згоду батьків ОСОБА_2 на укладання сином договору позики, враховуючі визначені законодавством виключні права надані особами у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, до яких не відноситься укладення договору позики, який не може бути віднесений до дрібно-побутового правочину, необхідність обов`язкової згоди батьків на вчинення інших правочинів особами у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, яку розписка не містить, відповідальності за вказаної розпискою, як договором позики відповідач не несе. Крім того, суд звертає увагу, що розписка не містить в собі обов`язку ОСОБА_2 повернення грошових коштів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою у позові, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.1046, 1047 ЦК України, ст.ст.12, 81, 89, 137, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя:М. В. ГРІДЯЄВА