Номер провадження: 22-ц/813/947/25
Справа № 496/113/24
Головуючий у першій інстанції Драніков С.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 04 січня 2024 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року адвокат Сечко Сергій Володимирович, діючи в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі ПрАТ «СК «АРКС»), через засоби поштового зв`язку, звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 161 448,91 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04 січня 2024 року вищевказану позовну заяву повернуто позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позовна заява від імені позивача підписана адвокатом Сечко С.В., який діє на підставі довіреності №917/18, виданої 09.12.2022 року ПрАТ «СК «АРКС» в особі Голови Правління Перетяжко А.І., який діє на підставі Статуту. При цьому, в додатках до позовної заяви відсутня копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якій Перетяжко Андрій Іванович був би зазначений, як особа, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи. Також, до позову не додано копії статуту ПрАТ «СК «АРКС» або інших документів, які підтверджують право Перетяжко А.І. виступати в інтересах позивача. Таким чином, суд вказав, що позбавлений можливості встановити, що довіреність на представництво інтересів ПрАТ «СК «АРКС» видана уповноваженою особою, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає поверненню відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ПрАТ «СК «АРКС», в особі свого представника Сечка С.В., подало до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 04 січня 2024 року як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

На обґрунтування вимог скарги апелянт зазначає, що повертаючи позовну заяву з підстав відсутності у представника заявника права підпису відповідної заяви, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Зокрема, посилання суду першої інстанції на відсутність документа, що підтверджує повноваження підписанта Перетяжко А.І., як голови правління, який згідно довіреності діє на підставі Статуту та видав відповідну довіреність в інтересах товариства, на підставу для повернення позову є необґрунтованим, оскільки суд не був позбавлений процесуальної можливості пересвідчитись у наявності такого права, зокрема, скориставшись безкоштовним онлайн доступом до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а у разі не усунення таких сумнівів запропонувати заявнику надати додаткові документи на підтвердження таких повноважень у порядку, встановленому ст. 185 ЦПК України.Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за запитом за кодом саме Перетяжко А.І. є головою правління ПрАТ «СК «АРКС».

Представник скаржника також наголошує, що наявна в матеріалах справи довіреність представника ПрАТ «СК «АРКС» Сечко С.В. відповідає вимогам ч. 4 ст. 62 ЦПК України, позовна заява відповідає вимогам ч. 2 ст. 175 ЦПК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про повернення позовної заяви, право на апеляційне оскарження якої передбачено п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, та оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 1 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Вказаним положенням ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позовна заява в інтересах ПрАТ «СК «АРКС» підписана адвокатом Сечко С.В., який на підтвердження повноважень надав довіреність №917/18, що видана 09.12.2022 року ПрАТ «СК «АРКС» в особі Голови Правління Перетяжко А.І., який діє на підставі Статуту.

Колегія суддів виходить з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Звернення до суду за судовим захистом в порядку позовного провадження урегульовано главою 1 розділу ІІІ ЦПК України, що містить загальні вимоги до форми та змісту позовної заяви (статті 175, 177 ЦПК України).

Так, згідно з ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частина 7 ст. 177 ЦПК України передбачає, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 ст. 58 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Зі змісту ч. 1 ст. 62 ЦПК України вбачається, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (ч. 3 ст. 62 ЦПК України).

Системний аналіз вищевказаних норм ЦПК України дає підстави вважати, що юридична особа бере участь у справі через: свого керівника; члена виконавчого органу; іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту); представника.

При цьому, положення ЦПК України не вимагають долучення до позовної заяви документів, що підтверджують повноваження відповідного керівника юридичної особи у випадку наявності у справі довіреності на представництво інтересів юридичної особи іншою особою (представником).

Крім того, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб-підприємців та відокремлені підрозділи юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, з Єдиного державного реєстру.

Перелік відомостейпро юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, визначений у ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону такі відомості включають у себе відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, визначений у ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, колегія суддів зазначає, що суд, перевірячи повноваження представників учасників справи, не позбавлений можливості здійснити перевірку відповідних відомостей на сайтах державних реєстрів у разі будь-яких сумнівів. Крім того, апеляційний суд зауважує, що інформація про керівника юридичної особи та/або про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, відображена у відкритих джерелах загального доступу, а її пошук та перевірка не є такою, що значно ускладнює роботу суду при перевірці позовної заяви на відповідність вимогам ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, на яку посилався суд першої інстанції, як на підставу для повернення позовної заяви, визначено, що позовна заява повертається, якщо її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Зазначена норма, в контексті обставин даної справи, підлягала застосуванню у випадку, коли до позовної заяви взагалі не додано доказу, який міг би підтвердити повноваження представника діяти від імені та в інтересах заявника.

Разом з тим, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (абз. 1 ч. 1 ст. 185 ЦПК України).

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (абз. 1 ч. 1 ст. 185 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 27 вересня 2023 року по справі № 367/1152/23 (провадження № 61-7957св23) зазначено: «якщо у суду виникли сумніви в тому, що документи на підтвердження повноважень представника є недостатніми, то суду слід було залишити заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а не повертати її одразу заявнику.

При цьому у постанові від 04 серпня 2022 року у справі №640/12628/21 Верховний Суд також зауважував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №826/5500/18 сформувала універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань судочинства, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.

Аналогічний висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі №826/23910/15».

Таким чином, якщо у суду першої інстанції виникли сумніви в тому, що надані документи на підтвердження наявності повноважень представника на підписання та звернення до суду із заявою від імені та в інтересах заявника є недостатніми, то йому слід було вирішити питання про залишення заяви без руху з наданням строку для усунення її недоліків або самостійно перевірити наявність відомостей щодо Голови Правління ПрАТ «СК «АРКС» Перетяжка А.І. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а не повертати заяву одразу особі, яка її подала.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд неправильно застосував положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України та, припустившись надмірного формалізму, дійшов помилкового висновку про повернення скарги ПрАТ «СК «АРКС», від імені та в інтересах якого діяв представник - адвокат Сечко С.В.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що у ст. 6 Конвенції, яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у ст. 13 Конвенції.

Згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

У рішенні ЄСПЛ від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

Як наголосив Верховний Суд у постанові від 05 серпня 2020 року у справі №177/1163/16-ц (провадження № 61-2250св20), при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Отже, аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для повернення позовної заяви були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржене судове рішення - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 04 січня 2024 року про повернення позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова