Справа № 535/411/24
Провадження № 2/535/84/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20 січня 2025 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді: Гуляєвої Г.М.,

секретаря судових засідань Васильченко В.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача-адвоката Мірошниченко Т.В.

та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Котелевської селищної ради Лоханчук М.П.

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в с-щі Котельва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Котелевської селищної ради (місце знаходження: 38600, Полтавська область, Полтавський район, смт Котельва, вул.Полтавський шлях, буд.224 ) про позбавлення батьківських прав;-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Котелевського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Котелевської селищної ради про позбавлення батьківських прав.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з 28 вересня 2015 року зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданим 19.10.2016 року.

05 квітня 2017 року шлюб було розірвано, що підтверджується рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 05.04.2017 року.

Після розірвання шлюбу відповідачка виїхала на постійне місце проживання за межі Полтавської області, точне місце її проживання мені невідоме.

Відповідачка не піклується ні про фізичний стан сина ні про його духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, не відвідує її вдома, а також у школі, що підтверджується довідкою виданою Котелевським опорним ліцеєм №2, №80, від 21.02.2024 року, про те, що позивач постійно цікавиться шкільним життям дитини, спілкуєтья з педагогом, за роки навчання дитини матір жодного разу не бачили, в телефонному режимі не спілкувалися.

Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 21.03.2024 року, ОСОБА_2 відмовилась від батьківських прав на сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 і дала згоду на його усиновлення будь яким громадянином України.

Позивач має задовільнипй стан здоров`я, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується довідкою, виданою КНП «Котелевською ЛПЛ» від 21.02.2024 року.

Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.

Позивач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримав за обставин викладених у позові та просить їх задовольнити. Крім того пояснив, що для надання йому відстрочки від мобілізації потрібно, щоб мати дитини була позбавлена батьківських прав. У противному випадку, син взагалі може залишитись без батьківського піклування . З колишньою дружиною ОСОБА_2 інколи спілкується по телефону. З сином ОСОБА_2 спілкується один раз на місяць. ОСОБА_2 постійно говорить, що хоче побачити сина, але не приїжджає. На даний час вона проживає у Дніпропетровській області, має дитину. Останній раз вона приїздила у Котельву 4 роки назад на один день, який провела з сином. Раніше відповідач ОСОБА_2 жила у Котельві і відвідувала сина частіше- раз на тиждень. Позивач вважає, що ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями. Також позивач пояснив, що ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав , щодо другої дитини.

Відповідач по справі ОСОБА_2 до суду не з`явилась, відзиву на позовну заяву не подавала, причини неявки суду не повідомляла. У судове засідання викликалась шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та місцем фактичного проживання.

Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог: служби у справах дітей Котелевської селищної ради-Лоханчук М.П. у судовому засіданні пояснила, що підтримує висновок органу опіки та піклування Котелевської селищної ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 18.06.2024 №135, відповідно до якого, зі слів ОСОБА_1 фактично відразу після припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям та здоров`ям. І на даний час ОСОБА_2 не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним оглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. ОСОБА_2 не виконує покладених законом на батьків обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються батьком ОСОБА_1 . Умови проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 задовільні, дитина займає окрему кімнату, забезпечені місця для навчання та відпочинку. ОСОБА_1 забезпечує дитину належним доглядом, харчуванням, одягом, взуттям згідно віку та сезону. Позивач в громаді проявив себе виключно з позитивного боку. Скарг від сусідів на нього не надходило.

21.03.2024 ОСОБА_2 власноруч, повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого тиску з боку інших осіб, відповідно до власного волевиявлення написала заяву, в якій відмовляється від батьківських прав на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Несен В. А.

12.06.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Котелевської селищної ради було розглянуто питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав Відповідно було прийняте рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Також пояснила, що до війни позивач не просив допомоги, але зараз не має іншого виходу, бо в ІНФОРМАЦІЯ_3 йому повідомили, що у разі відмови судом у задоволенні позову- відразу отримає бойову повістку.

Оскільки відповідач була повідомлена про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала, суд відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення.

У судовому засіданні були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_8 - сусідка позивача пояснила, що знає ОСОБА_1 з народження. У 2014 році він одружився з відповідачкою, через рік народився син. До дитини вона ставилась добре. Через два роки у сім`ї почався розлад і відповідач пішла з сім`ї. Спочатку вона жила у Котельві, а потім виїхала у інше місто. Останній раз бачила ОСОБА_2 близько 4 років назад. Зі слів матері позивача , їй відомо, що ОСОБА_2 іноді телефонує у стані сп`яніння, дитина не хоче з нею спілкуватись. Свідку відомо, що позивач ОСОБА_1 гарний батько, дитина повністю на його утриманні.

Свідок ОСОБА_1 - мати позивача ОСОБА_1 пояснила, протягом пів року після одруження у сина і невістки були добрі стосунки. Потім невістка почала гуляти, тікала з дому, поверталася вранці, не пояснюючи свою поведінку, вживала алкогольні напої і наркотики. Ініціатором розлучення була невістка, бо знайшла іншого чоловіка. Народила дитину. Батьки її другого чоловіка розповідали, що відповідачка вживала алкоголь, зраджувала і її було позбавлено батьківських прав. Колишню невістку ОСОБА_2 не бачила на протязі 3-3,5 років. Інколи телефонує у нетверезому стані. Говорила, що хоче приїхати, але не приїжджає.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини.

Судом встановлено, що 28.08. 2015 року був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області, про що було зроблено відповідний запис №69.

Від спільного подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син: ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданим 19.10.2016 року(а.с.10).

05.04.2017 року, шлюб був розірваний на підставі рішення Котелевського районного суду Полтавської області.

З тексту вказаного рішення вбачається, що позов про розірвання шлюбу було подано відповідачкою по справі з мотивів постійних сварок і конфліктів у сім`ї, які виникають на грунті відсутності взаєморозуміння один з одим та у вирішенні побутових проблем сім`ї, у тому числі матеріального характеру. Спору, щодо спільного сумісного майна подружжя, а також щодо утримання і визначення місця проживання неповнолітнього сина, який проживав з матір`ю- не було. ОСОБА_1 позов визнавав у повному обсязі, на примирення не погоджувався через відсутності взаєморозуміння один з одним, непроживання разом з травня 2016 року, та відсутність спору щодо спільного сумісного майна подружжя, а також щодо утримання і визначення місця проживання неповнолітнього сина, який проживав з матір`ю (а.с.11-12).

Син сторін ОСОБА_3 навчається у 2 класі у Котелевському опорному ліцеї №2 Котелевської селищної ради з 1 класу. Систематично відвідує заняття. Дитина охайна, доглянута. Батько спілкується з педагогом, цікавиться шкільним життям сина, відвідує батьківські збори, виховні заняття, облаштування класу, привозить і забирає сина. Мати з класним керівником не спілкується, жодного разу її не бачила в телефонному режимі не спілкувались (а.с.15).

Згідно заяви посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Несен В.А., ОСОБА_2 відмовляється від батьківських прав на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і надає згоду на його усиновлення будь- яким громадянином України з присвоєнням йому прізвища усиновителя та по- батькові (а.с.16).

Відповідно виписки із медичної карти ОСОБА_1 - здоровий (а.с.17).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 виданого 05.09.2018, відповідач уклала шлюб з ОСОБА_9 (а.с.18), який розірвано за рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 04.08.2020 року (а.с.35).

Згідно висновку органу опіки та піклування Котелевської селищної ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 18.06.2024, зі слів ОСОБА_1 фактично відразу після припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям та здоров`ям. І на даний час ОСОБА_2 не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним оглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. ОСОБА_2 не виконує покладених законом на батьків обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються батьком ОСОБА_1 . Умови проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 задовільні, дитина займає окрему кімнату, забезпечені місця для навчання та відпочинку. ОСОБА_1 забезпечує дитину належним доглядом, харчуванням, одягом, взуттям згідно віку та сезону. Позивач в громаді проявив себе виключно з позитивного боку. Скарг від сусідів на нього не надходило.

21.03.2024 ОСОБА_2 власноруч, повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого тиску з боку інших осіб, відповідно до власного волевиявлення написала заяву, в якій відмовляється від батьківських прав на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Несен В. А.

12.06.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Котелевської селищної ради було розглянуто питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав Відповідно було прийняте рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Виконавчий комітет Котелевської селищної ради, як орган опіки та піклування, прийшов до висновку про доцільність позбавлення гр. ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.39-42).

У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

У справі відсутні докази застосування до відповідачки заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Також інформація щодо зловживання нею спиртними напоями не підтверджена належними та допустимими доказами та не заявлено клопотань про їх витребування судом.

Умовою ухилення від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком / матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина, винної поведінки відповідачка у свідомому нехтуванні своїми обов`язками. Тому суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, зокрема з тим, що висновок є недостатньо ґрунтовним, не містить даних про те, що ОСОБА_2 була заслухана органом опіки та піклування, а всі обставини у висновку зазначені зі слів позивача ОСОБА_1 , у висновку не встановлено фактів, які б свідчили про те, що позбавлення відповідачки батьківських прав є заходом впливу, який найкраще відповідає інтересам дитини.

Суд звертає увагу на позицію, висловлену в постанові КЦС ВС від 29 травня 2020 року у справі № 739/2159/18. Вона полягає в тому, що доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Крім того у постанові КЦС ВС від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 зроблено висновок про неможливість батьків відмовитися від дитини. Суд указав, що відповідно до частин 2, 3 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Вказані вище висновки КЦС ВС суд враховує на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Тому заява відповідачки, в якій вона відмовляється від батьківських прав на дитину, не може слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Стороною позивача не доведено, що поведінка відповідачки відносно її сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів сина шляхом позбавлення його матері по відношенню до нього батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити.

Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що з урахуванням відносин, що склалися між нею та сином, вона повинна застосовувати ініціативу у поновленні постійних материнських відносин з ним, вживати дієві заходи щодо прийняття участі у вихованні дитини, проявляти материнську турботу, у разі перешкоджання у зустрічах з сином, звертатися до органів опіки та піклування за допомогою в організації таких зустрічей, визначення їх часу та місця, оскільки у подальшому, якщо ставлення матері до сина не зміниться, зацікавлені особи не позбавлені можливості повторно звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав.

У постанові КЦС ВС від 20 березня 2024 року у справі № 204/2097/22зроблено висновок, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька й матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків, яку суд враховує на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,11,158,197,212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.150,164,165 СК України , суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Котелевської селищної ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 27.01.2025 року.

Суддя: Г.М. Гуляєва