Справа № 126/965/22
Провадження № 22-ц/801/143/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 рокуСправа № 126/965/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Сопруна В. В.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Джулинка" на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Губко В.І. в залі суду в місті Бершадь, дата складення повного тексту рішення 21 жовтня 2024 року,

в цивільній справі № 126/965/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Джулинка" про витребування земельної ділянки,

встановив:

Короткий зміст вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом до ТОВ "Агрофірма "Джулинка" про витребування земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,1774 га, кадастровий номер :05:002:0007, цільове призначення якої 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Джулинської сільської ради Гайсинського (до утворення та ліквідації районів - Бершадського) району Вінницької області на підставі Договору дарування земельної ділянки від 13.12.2021.

Відповідно до абз. 2 п. 4 договору дарування Дарувальник довів до відома Обдаровуваного, а Обдаровуваний взяв до уваги той факт, що земельна ділянка, площею 2,1774 га., перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Джулинка», дата державної реєстрації іншого речового права - 11 серпня 2015 року, строк дії іншого речового права - 10 (десять) років, орган, що здійснив державну реєстрацію іншого речового права - державний реєстратор Реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області.

Про дані відомості позивач ОСОБА_1 та дарувальник - ОСОБА_2 дізналися при укладенні та посвідченні договору дарування з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який було отримано нотаріусом.

Позивач вказує, що у нього та дарувальника- ОСОБА_2 відсутній примірник договору оренди землі, на підставі якого за відповідачем зареєстровано право оренди земельної ділянки номер запису про інше речове право: 10800155 від 11.08.2015.

При цьому, ані позивач, ані дарувальник - ОСОБА_2 не укладали та не підписували договір оренди землі щодо земельної ділянки з відповідачем, а підпис орендодавця було підроблено.

Посилаючись на викладені обставини, позивач звернувшись в суд із даним позовом в якому просив витребувати у ТОВ "Агрофірма" Джулинка" належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:0007, площею 2,1774га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Джулинської сільської ради Гайсинського (Бершадського) району Вінницької області та скасувати державну реєстрацію іншого речового права (право оренди) ТОВ "Агрофірма "Джулинка" на вказану земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:0007, площею 2,1774 га.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року позов задоволено.

Витребувано у ТОВ "Агрофірма "Джулинка" на користь ОСОБА_1 належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:0007, площею 2,1774 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Джулинської сільської ради Гайсинського (Бершадського) району Вінницької області.

Скасовано державну реєстрацію іншого речового права (право оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Джулинка" на земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:0007, площею 2,1774 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, номер запису про інше речове право:10800155; дата державної реєстрації 11.08.2015.

Стягнуто з ТОВ "Агрофірма "Джулинка" на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1984,80 грн.

Додатковим рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року стягнуто з ТОВ "Агрофірма "Джулинка" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що волевиявлення ОСОБА_2 (попереднього власника подарованої земельної ділянки) на укладення договору оренди у встановлений законом спосіб не відбулося, а відтак правочин не було вчинено. Наявність державної реєстрації права оренди на належну позивачу земельну ділянку та користування нею іншою особою порушує право позивача як власника земельної ділянки на користування нею.

Крім того, підлягає задоволенню вимога про скасування державної реєстрації права оренди, так як факт реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі спірного договору за відповідачем не є підтвердженням волевиявлення власника земельної ділянки на укладення даного договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У листопаді 2024 року відповідач ТОВ "Агрофірма "Джулинка" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 20 листопада 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Сопрун В.В., Матківська М. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 грудня 2024 року справу призначено до розгляду в залі судових засідань Вінницького апеляційного суду на 21 січня 2025 року о 11:40 год.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2025 року за клопотанням представника відповідача ТОВ "Агрофірма "Джулинка" адвоката Маслової Галини Андріївни розгляд цивільної справи призначено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції задовольняючи позов не взяв до уваги, що матеріали справи містять докази наявності волевиявлення ОСОБА_2 на укладення договору оренди землі із ТОВ "Агрофірма "Джулинка" та те, що умови договору фактично виконувалися, зокрема орендар сплачував орендну плату за вказаним договором протягом тривалого часу, а орендодавець отримувавши її не висував жодних заперечень з приводу орендних відносин із відповідачем. Вказані обставини доводять, що між сторонами існували договірні відносини, що свідчить про наявність волевиявлення ОСОБА_2 на укладення спірного правочину.

Вказує, що місцевий суд зробивши висновок про неукладеність договору оренди землі, аргументуючи це тим, що ні Колісник І. Т., ні позивач, як новий власник земельної ділянки не підписували договір оренди землі, суд обмежив предмет доказування у справі лише встановленням факту підписання чи не підписання договору. Такі висновки суперечать правовим висновка Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 у справі № 227/3760/19.

Доводи особи, яка подала відзив апеляційну скаргу

Сторони не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Позиція учасників справи у судовому засіданні

Позивач ОСОБА_1 , про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. Його адвокат Пинзар І. В. заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відповідач ТОВ "Агрофірма "Джулинка" до судового засідання не з`явилося, однак на адресу суду представник надав заяву, відповідно до якої просив провести судове засідання без його участі, а також просив вимоги апеляційної скарги задовольнити та рішення суду скасувати.

Оскільки, учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що на підставі договору дарування земельної ділянки від 13.12.2021, посвідченого приватним нотаріусом, зареєстрований в реєстрі за № 1535, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,1774 га, кадастровий номер :05:002:0007, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Джулинської сільської ради Гайсинського (до утворення та ліквідації районів - Бершадського) району Вінницької області.

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, слідує, що земельна ділянка площею 2,1774 га, кадастровий номер :05:002:0007 перебуває в оренді ТОВ Агрофірма «Джулинка», дата державної реєстрації іншого речового права - 11 серпня 2015 року, строк дії іншого речового права - 10 (десять) років.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частково до задоволення, з огляду на таке.

Додаткове рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року скаржником не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Між сторонами виник спір з приводу користування відповідачем належною позивачу земельною ділянкою з підстав відсутності волевиявлення орендодавця на укладення договору оренди землі.

За змістом частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частини 1, 4 статті 202 ЦК України).

Згідно з частинами 3, 4 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Правочин може вчинятись усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

В силу частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З огляду на викладене підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону).

Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (частина 1 статті 4 Закону).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що він є власником земельної ділянки, яка перебуває в оренді ТОВ Агрофірма «Джулинка», проте ані він, ані дарувальник - ОСОБА_2 не укладали та не підписували договір оренди землі щодо його земельної ділянки з відповідачем, а підпис у договорі підроблено, а тому просить про витребувати належну йому земельну ділянку та скасувати її державну реєстрацію.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

При задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що відповідач не спростував доводів позивача про відсутність волевиявлення дарувальника ОСОБА_2 на укладання договору оренди землі від 10.03.2015, а також не надано належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача.

Суд першої інстанції, установивши, що позивач не мав у своєму розпорядженні оспорюваного договору оренди, і враховуючи, що відповідач не надав оригінал договору, що вказане унеможливило проведення у справі судової почеркознавчої експертизи, дійшов обґрунтованого висновку, що такий правочин не було вчинено, а використання земельної ділянки відповідачем здійснюється без належної правової підстави.

Разом з тим, при вирішення вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою суд дійшов помилкового висновку про витребування від ТОВ "Агрофірма "Джулинка" земельної ділянки.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У постановах від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц та від 26 жовтня 2022 року у справі № 2227/3760/19-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги про повернення таких земельних ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 23 вересня 2020 року у справі № 396/1857/16, від 11 листопада 2020 року у справі №598/538/19, від 14 грудня 2022 року у справі №394/85/21-ц

Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення земельної ділянки.

Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14-ц).

Фактично позивач ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог посилався на ті норми, що регулюють спірні правовідносини. Проте спосіб захисту порушеного права сформулював невірно (витребування земельної ділянки).

Колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду та викласти абзац другий резолютивної частини рішення в новій редакції.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації договору оренди землі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації також є ефективним, з огляду на те, що відновлення порушеного права буде забезпечене шляхом скасування державної реєстрації реєстрацію речового права - права оренди та припинення права оренди відповідача на земельну ділянку.

Судом вірно встановлено, що факт реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі спірного договору за відповідачем не є підтвердженням волевиявлення власника земельної ділянки на укладення даного договору.

Оскільки, висновок суду щодо скасування рішення державної реєстрації іншого речового права (право оренди) ТОВ "Агрофірма "Джулинка" на земельну ділянку відповідає обставинам справи та вимогам закону, тому в цій частині рішення слід залишити без змін.

Скаржник апеляційній скарзі посилається, що дарувальник ОСОБА_2 отримував орендну плату, а тому між сторонами фактично виникли та існували правові відносини з договору оренди землі.

Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази отримання позивачем та ОСОБА_2 орендної плати за землю протягом усього періоду існування спірних правовідносин та досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору, передбачених Законом України «Про оренду землі».

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги частково є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду в частині витребування у ТОВ "Агрофірма "Джулинка" на користь ОСОБА_1 земельну ділянку слід змінити та виклавши резолютивну частину в наступній редакції, усунути перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що по суті позовних вимог рішення не скасовано, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Джулинка" задовольнити частково.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 2,1774 га, кадастровий номер :05:002:0007, розташовану на території Джулинської сільської ради Гайсинського (Бершадського) району Вінницької області, шляхом повернення її від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Джулинка".

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 січня 2025 року.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

В. В. Сопрун