Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/34/25
Єдиний унікальний №733/1908/24
Рішення

Іменем України

27 січня 2025 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

за участю секретаря О.П. Щур,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу в розмірі 51200 гривень 28 копійок за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 02.12.2009 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та отримав платіжний інструмент кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії 10/13, тип «Універсальна». 07.09.2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н від 07.09.2011 року шляхом підписання відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що діяла на дату підписання та була розміщена на сайті банку https://privatbank.ua.terms, відповідно до якого відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_2 , строк дії 03/17, на яку було встановлено кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 63000,00 грн. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджуються, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача.

В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8 річних.

В процесі користування рахунком 08.11.2021 року відповідачем у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. При цьому, на момент підписання зазначеної вище Заяви заборгованість відповідача становила 7299,53 грн., що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. Отже, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 08.11.2021 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8%.

У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії Російської Федерації Банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 р. розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.22 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру.

28.11.2022 року відповідач підписав у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля паспорт споживчого кредиту та Додаткову угоду № SAMDNWFC1_01 до Кредитного договору від 28.11.2022 (надалі - Додаткова угода, копія додається до позовної заяви). Відповідно до п. 1. Додаткової угоди Сторони узгодили змінити умови Кредитного договору шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін: 1. Тип кредиту невідновлювана кредитна лінія; 2. Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди (п.п. 1.1., 1.2.); 3. Процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п. 1.2., 1.3. Договору); 4. Мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту.

Тобто Позивач пішов на зустріч Відповідачу та враховуючи фінансовий стан останнього, сторони погодили пільгові умови обслуговування.

Згідно п. 2. Додаткової угоди Сторони узгодили, що в разі порушення Відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. Тобто Сторони згідно до ст. 212 ЦКУ передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Відповідача з погашення кредиту.

Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а відповідач отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку.

Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.

Відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, в зв`язку з чим, з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості, останній станом на 06.08.2024 року має заборгованість у розмірі 51200,28 грн., яка складається з: 51200,00 грн. заборгованість за тілом кредиту.

За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 51200,28 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

05 вересня 2024 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

20 вересня 2024 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лишка В.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову та вказує на те, що надані позивачем розрахунок заборгованості та виписка по рахунку відповідача не є первинними документами бухгалтерського обліку, оформленими відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», про що зазначено в правовій позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 161/16891-15, а тому не є належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості у відповідача.

Також відповідно до виписки по рахунку відповідача, на початок періоду уже значиться від`ємний баланс коштів «-8524,37 грн.», однак дану заборгованість неможливо відслідкувати з наданих позивачем доказів та не відомо, за рахунок яких видаткових операцій утворилась вказана заборгованість, а тому вимога про стягнення даної частини заборгованості не підлягає задоволенню.

Позивач кваліфікує заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.09.2011 року у розмірі 51200,28 грн. виключно як тіло заборгованості та просить стягнути тільки тіло заборгованості, з чим не погоджується представник позивача та вказує, що у наданій виписці по рахунку в графі «Деталі операції» зазначено «Списання відсотків за використання кредитного ліміту» та після списання відсотків відповідно змінюється і сума коштів у графі «Залишок після операції». Загальна сума коштів, нарахованих як «Списання відсотків за використання кредитного ліміту» складає 18922,06 грн.

Крім того, підписана відповідачем анкета-заява містить лише докладну інформацію щодо особи позичальника та в ній відсутні умови договору про встановлення процентної ставки за користування кредитом та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. У заяві позичальника відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а матеріали справи не містять тверджень, що саме з Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, наданим позивачем, ознайомився та погодився відповідач. Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за несвоєчасне погашення кредитних зобов`язань, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому наданий позивачем Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено також у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а тому відсутні підстави для стягнення процентів за користування кредитними коштами.

10 жовтня 2024 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області від представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Меркулової В.В. надійшла відповідь на відзив, в якій остання вказує, що відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦПК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч. 1 ст. 634 ЦК України, підписавши заяву, фізична особа приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування).

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко видно, що відповідач частково оплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»), а виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача баланс станом на дату укладення договору та всі операції за картковим рахунком, які є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, котррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Щодо посилання відповідача на постанову ВСУ по справі № 342/180/17 зазначає, що у вказаній постанові ВСУ зазначив, у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником. Тобто при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач.

В даній судовій справі позивачем раніше із відповіддю на заперечення надавались: наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви; виписка по рахунку; довідка щодо виданих кредитних карток Відповідачу. Вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення Відповідача до банку з метою подальшого укладення договору.

З приводу нарахування тіла кредиту представник позивача зазначила, що згідно умов кредитного договору, а саме п. 2.1.1.12.2 сплата відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків. У разі якщо в дату нарахування відсотків згідно цих Умов, Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Відповідно до п. 2.1.1.12.1 договору, під борговим зобов`язанням за кредитом сторони узгодили зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта.

Що стосується наданого банком розрахунку заборгованості, то такий розрахунок не є первинним документом, а тому позивачем надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документу та з якої видно, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами, а тому останньому були добре відомі і зрозумілі умови договору, отже його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Враховуючи викладене, просила суд задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в наданому разом з позовною заявою клопотанні просила суд розглянути справу в її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Лишко В.А. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його та відповідача ОСОБА_1 участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, 02.12.2009 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та отримав платіжний інструмент кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії 10/13, тип «Універсальна», а 07.09.2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н від 07.09.2011 року шляхом підписання відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 167), що діяла на дату підписання та була розміщена на сайті банку https://privatbank.ua.terms, відповідно до якого відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_2 , строк дії 03/17, на яку було встановлено кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 63000,00 грн. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджуються, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахунках відповідача (а.с. 80-164).

08.11.2021 року відповідачем ОСОБА_1 у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. При цьому, на момент підписання зазначеної вище Заяви заборгованість відповідача становила 71881,53 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 88,зворот). Починаючи з 08.11.2021 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг п. 1.3. у розмірі 40,8% річних (а.с. 68-79).

У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії Російської Федерації Банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 р. розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.22 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру.

28.11.2022 року відповідач підписав у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля паспорт споживчого кредиту та Додаткову угоду № SAMDNWFC1_01 до Кредитного договору від 28.11.2022 (надалі - Додаткова угода, копія додається до позовної заяви). Відповідно до п. 1. Додаткової угоди, Сторони узгодили змінити умови Кредитного договору шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін: 1. Тип кредиту невідновлювана кредитна лінія; 2. Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди (п.п. 1.1., 1.2.); 3. Процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п. 1.2., 1.3. Договору); 4. Розмір мінімального обов`язкового платежу 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно, починаючи із сьомого календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту.

Згідно п. 2. Додаткової угоди, Сторони узгодили, що в разі порушення Відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі.

Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів підтверджується наявною в матеріалах справи випискою за договором № б/н за період з 02.12.2009 року по 08.08.2024 року, з якої видно, що відповідач користувався кредитними коштами, наданими банком за договором, у власних потребах, частково вносив кошти на погашення заборгованості за кредитом (а.с. 80-164).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2019 року у справі №910/10254/18, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому можуть підтверджувати факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором.

Отже, виписка за договором, що міститься в матеріалах справи, є належним та допустимим доказом щодо заборгованості відповідача, яка повинна оцінюватись судом у сукупності з іншими доказами. Наведене також узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц (провадження 61-47244св18) та від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19).

Разом з тим, як видно зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 07.09.2011 року, копія якої додана позивачем до позовної заяви, остання не містить посилань на розмір кредиту (суму, яку просить стягнути позивач), умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору.

До позовної заяви позивачем додано Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в Приватбанку, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 (а.с. 171-195), які не містять підпису відповідача ОСОБА_1 щодо ознайомлення з ними, а також конкретних умов надання послуг щодо користування карткою ПриватБанку відповідачу (відсотки, строк, сума кредитного ліміту), що не дозволяє суду встановити їх дійсність на момент підписання Анкети-заяви.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Пункт 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та за використання ліміту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 03 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, видно, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Необхідність доказування ознайомлення відповідача з Тарифами обслуговування кредитних карт та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку підтверджується правовим висновком Верховного Суду України, зробленим у справі № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року, в якій було скасовано рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у зв`язку з тим, що «суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту».

Таким чином, наданий позивачем Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» АТ КБ «Приватбанк», затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, з огляду на їх мінливий характер, у даному випадку не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві відповідача, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, твердження представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лишка В.А. знайшли своє підтвердження в судовому засіданні щодо встановлених вище фактів, так само як і твердження останнього стосовно списання банком відсотків та зарахування таких сум до тіла кредиту.

З виписки за кредитним договором № б/н за період з 02.12.2009 року по 08.08.2024 року, видно, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював банківські операції та вносив кошти в рахунок погашення заборгованості (а.с. 80-164). При цьому, банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків за використання кредитного ліміту, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично не є такою. Відповідно до вказаної виписки впродовж користування карткою Банком нараховано та списано відсотків у розмірі 18922,06 грн., які мали б бути зараховані Банком на погашення тіла кредиту, чого Банком зроблено не було, тому заборгованість відповідача за тілом кредиту підлягає зменшенню з 51200,28 грн. до 32278,22 грн. (51200,28 18922,06 = 32278,22 грн.), яку слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № б/н від 07.09.2011 року.

Згідно із ч.1, ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позов майнового характеру задоволено на 63,04% (32278,22 : 51200,28 х 100), а тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. (а.с. 6) підлягають розподілу за правилами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідно становить 1527,08 грн. (2422,40 х 63,04 = 1527,08) судового збору.

Керуючись ст.ст. 4,19,76,81, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, ст. 257, ч.1 ст. 258, ч.1 ст. 261, ч.5 ст. 261, ст.ст. 264, 526, 530, 610-611, 625, 629, 1054-1056 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.09.2011 року у розмірі 32278 (тридцять дві тисячі двісті сімдесят вісім) гривень 22 копійки, що складається з: заборгованості за тілом кредиту 32278,22 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1527 (одна тисяча п`ятсот двадцять сім) гривень 08 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 27 січня 2025 року.

Суддя Т. В. Карапиш