Справа № 455/2533/24
Провадження № 2/455/202/2025
УХВАЛА

про забезпечення позову

23 січня 2025 року м. Старий Самбір

СТАРОМАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі судді Титова А.О.

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову від 22.01.2025 у цивільній справі

за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом Позивач),

до відповідача ОСОБА_2 (далі за текстом Відповідач),

третя особа ОСОБА_3 (далі за текстом Третя особа),

про скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності в порядку поділу спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач, звернувся до суду з позовом до Відповідача, в якому просить суд:

1) скасувати рішення державного реєстратора Трача Володимира Ігоровича про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 51, індексний номер 51456309);

2) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії та номер р- №2138 від 28.11.2022р., видане приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Сиваком Миколою Івановичем;

3) скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 29.11.2022р. приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Сиваком Миколою Івановичем за ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 51, номер відомостей про речове право 48553233) з одночасним припиненням речового права (права власності);

4) визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 ;

5) визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує наступне.

27.07.2014 було зареєстровано шлюб між Позивачем ОСОБА_1 та Третьою особою у справі ОСОБА_3 . За час шлюбу, починаючи з 15.09.2014 Позивачем та Третьою особою за спільні кошти побудовано житловий будинок АДРЕСА_1 (далі за текстом Спірний будинок), будівництво Спірного будинку здійснювалась на земельній ділянці, яка належала батьку Третьої особи (колишньому свекру Позивача) ОСОБА_4 , який допомагав подружжю у зведенні будинку, оскільки був будівельником за освітою та професією. з 30.12.2019 подружжя розпочало проживати у Спірному будинку.

Однак в подальшому, Позивач дізналась, що ОСОБА_4 збудований за час шлюбу за спільні кошти Позивача та Третьої особи за собою. При цьому, при проведенні державної реєстрації права власності, будучи суб`єктом, який має право проводити технічну інвентаризацію будівель, ОСОБА_4 виготовив на своє ім`я технічний паспорт на Спірний будинок, зазначивши рік побудови - 1990 рік, що не відповідає дійсності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, Спірний будинок в порядку спадкування за законом 28.11.2022 успадкувала дружина Відповідач у справі ОСОБА_2 .

Позивач вважає свої права порушеними, оскільки Спірний будинок було побудовано Позивачем та Третьою особою за час шлюбу за спільні кошти, і такий будинок є спільною власністю останніх, у зв`язку з чим, Позивач звернулась до суду з позовом у цій цивільній справі.

ЗМІСТ ТА ОБГРУНТУВАННЯ ЗАЯВИ ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

Після відкриття провадження у справі Позивач 22.01.2025 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову в якій просить вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на Спірний будинок.

В заяві про забезпечення позову Позивач вказує що 27.05.2024 на сайті «OLX» третьою особою розміщено оголошення про продаж будинку, який за розміщеними у об`яві фото співпадає зі Спірним будинком, що свідчить про наміри відчуження такого будинку, при цьому Відповідач має реальну можливість безперешкодно здійснити відчуження Спірного будинку на користь третіх осіб, у зв`язку з чим, невжиття заходів до забезпечення позову може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у цій справі.

ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частини 1 та 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України).

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт1 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України).

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (частина 1 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18 наведено наступні правові позиції щодо змісту інституту забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі№753/22860/17 наведено наступні правові позиції щодо інституту забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (Постанови Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 643/674/18, від 02.12.2020 у справі №205/5252/19, від 07.06.2023 у справі № 361/11205/21 та інші).

Можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (Постанови Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22 та від 11.12.2023 у справі №904/1934/23).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини" (Kьbler v. Germany), заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд" (Постанова Верховного суду від 21.01.2020 у справі №910/12879/19).

ОЦІНКА ТА МОТИВИ СУДУ

З правового аналізу вищевказаних норм процесуального права, судової практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини вбачається, що заходи забезпечення позову вживаються судом з метою збереження існуючого фактичного та правового становища, пов`язаних з предметом спору, коли існує ризик зміни таких становищ, і ця зміна може мати наслідком виникнення ситуації, коли подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту його прав або інтересів.

З представленої Позивачем інформації із сайту сервісу для розміщення оголошень «OLX» вбачається, що 27.05.2024 на цьому сайті було розміщено оголошення про продаж будинку у м. Старий Самбір, який за розміщеними у оголошенні про продаж фото - співпадає зі Спірним будинком, з урахуванням поданих Позивачем доказів, а також доказів витребуваних судом, зокрема, відомостей спадкової та реєстраційної справ.

І хоча станом на 23.01.2025 вищевказане оголошення про продаж Спірного будинку на сайті сервісу для розміщення оголошень «OLX» судом не виявлено, сам по собі такий факт не виключає потенційне бажання Відповідача відчужити Спірний будинок. Крім цього, можливість Відповідача як власника Спірного будинку в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності - є беззаперечною.

Зміна власника Спірного будинку може призвести до потенційних труднощів у подальшій реалізації рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки за умови існування нового власника виконання такого рішення буде утруднено, а також може потягнути виникнення нового спору.

Наведені обставини в їх сукупності на переконання суду є достатніми для обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся суду, що є підставою для забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, які Позивач просить вжити, є співмірними з позовними вимогами, та спрямовані на збереження фактичного та правового становища Спірного будинку до ухвалення рішення суду за наслідками розгляду справи по суті.

При цьому, запропонований Позивачем вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав Відповідача, оскільки майно фактично залишиться у володінні та користуванні титульного власника, а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним, і такий вид забезпечення спрямований на збереження фактичного правового становища Спірного будинку до моменту ухвалення рішення суду у цій справі, а тому, з огляду на відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків відповідача у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, а також процесуальної можливості застосування зустрічного забезпечення в майбутньому в порядку частини 6 статті 154 Цивільного процесуального кодексу України - суд не вбачає підстав для зустрічного забезпечення.

СУДОВЕ РІШЕННЯ

За викладеного, керуючись статтями 149-154, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача - ОСОБА_1 , про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 51.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

Стягувач за ухвалою - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Боржник ухвалою - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення 23.01.2025 та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років до 23.01.2028.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження

Ухвала постановлена судом поза межами судового засідання, підписана без її проголошення та набрала законної сили з моменту її підписання суддею. Повна ухвала складена та підписана 23.01.2025.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інші відомості

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя Титов А.О.