Справа № 203/7907/24
Провадження № 2-к/0203/1/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Іваницької І.В.,

дослідивши матеріали цивільної справи за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 Південне міжрегіональне управління юстиції (м. Одеса) звернулося до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з листом щодо направлення на виконання клопотання ОСОБА_1 від 26.02.2024 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Хар`юського повітового суду Естонської Республіки від 03.08.2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Під час вирішення питання про прийняття клопотання до свого провадження, здійснення підготовчих дій та призначення справи до судового розгляду, суд встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником). Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

Між Україною та Естонською Республікою підписаний договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 15.02.1995, який був ратифікований 22.11.1995.

Згідно ст. 41 цього договору розгляд клопотань про дозвіл виконання рішень входить до компетенції судів Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене виконання. Клопотання про дозвіл виконання подається до суду, що виніс рішення по першій інстанції, який супроводжує його до суду, компетентного винести рішення у клопотанні. Реквізити клопотання визначаються законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене виконання.

До клопотання про дозвіл виконання необхідно прикласти:

1) завірену судом копію рішення, офіційний документ про те, що рішення набуло чинності, якщо це не випливає з тексту самого рішення, а також довідку про його виконання, якщо рішення раніше виконувалось на території Договірної Сторони;

2) документ, з якого випливає, що відповідачу, який не взяв участі у процесі, було своєчасно та в належній формі хоча б один раз вручено повідомлення про виклик до суду;

3) завірені переклади документів, що вказані у підпунктах 1 та 2 цього пункту.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити:

1) ім`я (найменування) особи, яка подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні;

3) мотиви подання клопотання.

Дослідивши зміст клопотання ОСОБА_1 від 26.02.2024 судом встановлено, що воно не відповідає п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 462 ЦПК України, а саме: у ньому відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету особи, яка подає клопотання; не зазначено місцезнаходження боржника чи його майна в Україні.

Як вбачається з наданих документів, дані про особу та місце проживання боржника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені в клопотанні Хар`юського повітового суду Естонської Республіки від 16.04.2024, яким супроводжено клопотання ОСОБА_1 від 26.02.2024 до компетентного суду України, а саме: місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 . Разом з тим, викладене не виключає вимог, встановлених процесуальним законодавством України, саме до клопотання особи, яка його подає, а не супроводжує.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

З метою визначення територіальної підсудності судом було зроблено запит до Державного реєстру фізичних осіб платників податків на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 . Згідно відповіді №1020153 від 09.01.2025 особа з такими реєстраційними даними не зареєстрована.

На запит суду від 09.01.2025 у справі №203/7907/24 щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відділ формування та ведення реєстру територіального громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради повідомив, що у реєстрі територіальної громади м. Дніпра відомості стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 15.01.2025 на території м. Дніпра, у тому числі за адресою: АДРЕСА_2 відсутні.

З огляду на викладене, відомості про проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 не знайшли свого підтвердження. Відомості про місцезнаходження в Україні майна боржника до матеріалів клопотання не надані та судом не встановлені.

Згідно ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, або клопотання подане особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Враховуючи викладене, клопотання підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 258-260, 464, 466 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню залишити без розгляду та повернути разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.В. Іваницька