Провадження № 2-др/127/2/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2025 року м. Вінниця
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.01.2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда - Ф» (79013 м. Львів вул. С. Бандери, буд. 87 оф. 54) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда - Ф» (79013 м. Львів вул. С. Бандери, буд. 87 оф. 54, ) заборгованість за договором № 444360 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.01.2020року в розмірі 16 492,60 грн. (шістнадцять тисяч чотириста дев`яносто дві грн. 60 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда - Ф» (79013 м. Львів вул. С. Бандери, буд. 87 оф. 54, )судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

10.01.2025 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача Бачинського О.М. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зважаючи на те, що цивільна справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно вирішення питання про судові витрати здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву адвоката позивача про ухвалення додаткового рішення, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ч.1ст.270ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення,не ухвалено рішення; 2)суд,вирішивши питання про право,не зазначив точної грошової суми,присудженої до стягнення,або майно,яке підлягає передачі,або дії,що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові ви трати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення 06.01.2025 у даній цивільній справі, судом було вирішено усі питання визначені ч. 1 ст. 264 ЦПК України. Зі змісту судового рішення вбачається вирішення судом питання розподілу судових витрат.

В мотивувальній частині рішення вказано, що разом з тим,будь яких доказів у підтвердження сплати ТОВ «Артеміда - Ф» адвокату Бачинському О.М. визначеного договором № 20241025.6 від 25.10.2024 року гонорару суду не надано.

Таким чином документально не підтверджено витрати на правничу допомогу адвоката Бачинського О.М. у розмірі 7 000,00 грн.

Так, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази,що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі,суд за заявою такої сторони,поданою до закінчення судових дебатів у справі,може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При цьому, судом враховано, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така позиція узгоджується із правовим висновком зробленим Великою Палатою Верховного Суду 19.02.2020 у постанові по справі №755/9215/15-ц.

Потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі, а в разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - до ухвалення судового рішенні у справі, про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі, а в разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - до ухвалення судового рішенні у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 908/574/20).

Отже, заяву про стягнення судових витрат особа має подати до прийняття судового рішення, а докази, що підтверджують конкретний розмір судових витрат, можуть бути подані особою, в даному випадку, до ухвалення рішення у справі по суті позовних вимог або ж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, однак виключно у разі здійснення стороною заяви, в даному випадку до ухвалення рішення у справі по суті позовних вимог, про неможливість з поважних причин подати відповідні докази у цей строк.

Вищевказане судом було прийнято до уваги при ухваленні 06.01.2025 рішення у даній справі.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом під час ухвалення рішення, як те вбачається з його мотивувальної частини, адвокатом позивача хоча й було вказано про витрати на правову допомогу в сумі 7 000, 00 гривень, однак доказів таких витрат суду протягом провадження не надано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим,будь яких доказів у підтвердження сплати ТОВ «Артеміда - Ф» адвокату Бачинському О.М. визначеного договором № 20241025.6 від 25.10.2024 року гонорару суду не надано.

Вказано, що відповідно до умов договору про правову допомогу, у разі ухвалення рішення на користь клієнта останній зобов`язаний оплатити гонорар, тобто зобов`язаний, а не оплатив.

Таким чином документально не підтверджено витрати на правничу допомогу адвоката Бачинського О.М. у розмірі 7 000,00 грн.

Отже, підстави для ухвалення додаткового рішення у даній справі відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда - Ф» про ухвалення додаткового рішення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: