Справа № 216/4454/22
Провадження № 2/216/254/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

20 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 01 січня 2022 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу меду, за умовами якого відповідач отримав у позивача 7056 кг меду, та зобов`язався сплатити грошові кошти в розмірі 444 528 грн, в строк до 01 лютого 2022 року. Відповідач не виконав взяте на себе зобов`язання до теперішнього часу, на неодноразові звернення позивача щодо вирішення питання в добровільному порядку посилався на скрутне матеріальне становище.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача за період користування грошовими коштами інфляційні втрати, які в розмірі із сумою боргу складають 534 504,92 грн; та 3 % річних в розмірі 9572,57 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представниця відповідача ОСОБА_3 до суду також не з`являється, направляє на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в інших судових засіданнях, ознайомленням з матеріалами справи тощо.

Зазначені обставини фактично свідчать про нехтування відповідачем, та його представницею правами та обов`язками, визначеними ст.ст. 43, 49 ЦПК України та затягування розгляду справи.

З цього приводу, суд також зазначає, що у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85).

Водночас суд враховує принцип розумності строку розгляду справи та дотримання судом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: права на доступ до суду та справедливого судового розгляду.

Таким чином, суд вважає можливим слухати справу за відсутності відповідача, та його представниці, з огляду на затягування останніми розгляду справи, та порушення розумних строків її розгляду. Крім того, судом враховано, що протягом тривалого знаходження справи у провадженні суду, відповідач маючи вдосталь часу, не скористався правом звернення до суду з відзивом на позов, та не надав суду доказів на підтвердження заперечень щодо вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно розписки від 01 січня 2022 року ОСОБА_2 одержав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 444 528 грн, які зобов`язався повернути в строк до 01 лютого 2022 року (а.с.6).

Станом на теперішній час відповідачем не повернено позивачу суму боргу.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

Таким чином, судом встановлено, що розписка від 01 січня 2022 року підтверджує факт укладення між сторонами договору позики та отримання відповідачем грошових коштів із зобов`язанням повернути їх, яке останній не виконав у встановлений термін, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики.

Зі змісту статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Окрім суми боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача за період користування коштами з лютого 2022 року по вересень 2022 року інфляційні втрати в розмірі 534 504,92 грн (444 528 грн х 101,6% (індекс інфляції за лютий 2022 року) х 104,5% (індекс інфляції за березень 2022 року) х 103,1% (індекс інфляції за квітень 2022 року) х 102,7% (індекс інфляції за травень 2022 року) х 103,1% (індекс інфляції за червень 2022 року) х 100,7% (індекс інфляції за липень 2022 року) х 101,1% (індекс інфляції за серпень 2022 року) х 101,9% (індекс інфляції за вересень 2022 року = 534 504,92); та 3 % річних в розмірі 9572,57 грн (444 528 х 262 днів х 3% : 365 : 100% = 9572,57), які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в силу вимог статті 625 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2022 рік, складала 5440,80 грн, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 12, 13, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 625, 1048, 1050 ЦК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 01 січня 2022 року, інфляційні втрати, та 3% річних у розмірі 544 077,49 грн, та судовий збір в розмірі 5440,80 грн, а всього 549 518,29 грн (п`ятсот сорок дев`ять тисяч п`ятсот вісімнадцять гривень двадцять дев`ять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.В.Онопченко