Провадження № 2/750/313/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Логвіної Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

у жовтні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договорами в сумі 11227,04 грн та судові витрати.

Обґрунтовуючи позов тим, що 12 лютого 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №153860165. За Договором факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»» та ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором №153860165 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». 03.01.2019 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20190103, у відповідності до умов укладеного договору ТОВ «Таліон Плюс» відступає право вимоги по кредитному договору №153860165 ТОВ «Фінансова Компанія Європейська агенція з повернення боргів». Позивач зазначає, що відповідно до реєстру прав вимоги за боржником склалась заборгованість по кредитному договору за основною сумою боргу в сумі 11227,04 грн. Позивач вважає, що відповідач порушив умови договору кредитування, а тому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія Європейська агенція з повернення боргів» суму боргу за кредитним договором.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подала відзив на позовну заяву і просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Відсутні також докази отримання відповідачем грошових коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон плюс» та позивача.

Представник позивача надіслала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що у відповідності до умов кредитного договору укладеного з відповідачем, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаного позичальником при його укладенні. При цьому,електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Сторони договорів узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За умовами кожного з укладених кредитних договорів кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану позичальником при укладанні договору. Відповідач була ознайомлена з усіма запропонованими умовами договору. Укладений договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов цього договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив та зазначила, що ні з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ні з ТОВ «Таліон плюс», ні з позивачем жодного кредитного договору не укладала, примірника кредитного договору не отримувала.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №153860165.

Згідно з п.п. 1.1. п.1 Кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику,в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».

Договором також встановлено, що кредит надається строком на 30 днів, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 0,01% від суми кредиту за кожен день користування.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір Факторингу №28/1118-01 за яким право вимоги за кредитним договором №153860165 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Таліон плюс».

03.01.2019 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20190103, у відповідності до умов укладеного договору ТОВ «Таліон плюс» передає право вимоги по кредитному договору №153860165 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем до ТОВ «Фінансова Компанія Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до Реєстру прав вимоги №6 до Договору факторингу №20190103 від 20.11.2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №153860165 в розмірі 11815 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6815 грн - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до положень статей 512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2018 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено договір факторингу № 28/1118-01.

У подальшому 03 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 20190103, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступив, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

12 лютого 2019 року, тобто вже після укладення зазначеного договору факторингу, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» уклало з відповідачем договір №153860165, за умовами якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 5000 грн..

Отже, кредитний договір між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладений 12.02.2019, тобто після укладення 28.11.2018 року договору факторингу між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Таким чином, право вимоги до ОСОБА_1 не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року.

Згідно копії зазначеного договору факторингу від 28.11.2018, суд не вбачає, що його предметом є право майбутньої вимоги. До того ж, така вимога на момент укладення договору мала б бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 12.02.2019 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» буде укладено договір з ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 153860165, оскільки кредитний договір був укладений 12.02.2019, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018 року, тобто задовго до укладення кредитного договору.

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, позивач не надав суду доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від 12.02.2019, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 , а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: