Справа № 368/705/24
Рішення

Іменем України

"06" січня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Кравець І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Парсентьєвої О.М.

відповідача ОСОБА_2

та представника відповідача адвоката - Клапчука Ф.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик в режимі відеоконференції цивільну справу загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної власності на частину рухомого майна та стягнення грошової компенсації за частину спірного майна, -

встановив:

позивач та його представник просять суд встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з серпня 2020 року до серпня 2023 року; визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , автомобіль BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 , визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку автомобіля BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 , у порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію в рахунок частини автомобіля BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 у розмірі 300 000 грн. та судові витрати покласти на відповідача, обґрунтовуючи позов наступним.

Він, ОСОБА_1 , спільно з ОСОБА_2 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проживали однією родиною, турбувалися один про одного, разом відпочивали, подорожували, лікувалися, мали спільне господарство, домашній побут та мали тривалі, системні взаємовідносини, які були ідентичні шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилася донька, ОСОБА_3 , про що Макарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 18 серпня 2023 року.

Проживаючи разом в селищі Макарові, Бучанського району Київської області, однією сім`єю, як чоловік та дружина без укладення шлюбу, вони мали спільний побут, бюджет, спільний відпочинок та витрати пов`язані з утримання майна. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм житлових умов, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів. Він самостійно забезпечував матеріально їхню сім`ю.

Дані обставини підтверджуються також довідкою № 1020 від 15 травня 2023року, виданою Макарівською селищною радою Бучанського району Київської області громадянці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 з 2020 року по 24.02.2022 року.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджено воєнний стан з 5:30: 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

З цього часу основною метою було врятувати життя дружини та життя дитини. Вони змушені були покинути своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини.

Вони сім`єю переїхали до міста Києва. Дані обставин підтверджуються копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08.05.2023 № 3002- та № 3002-.

Всі витрати пов`язані з переїздом до іншого міста їхньої сім`ї він забезпечував особисто.

Дані обставини підтверджують, що він з відповідачем разом проживали й перемішалися сім`єю під час військової агресії російської федерації.

Про їхні відносини з відповідачем, як чоловіка та дружини свідчать фотокартки, на яких зображені вони разом, з родичами, у сімейному колі, з друзями та на спільному сімейному відпочинку.

Ще в серпні 2021 року, вони спільно з ОСОБА_2 вирішили придбати спільне авто для їхньої сім`ї.

26 серпня 2021 року між ним, ОСОБА_1 , та ТОВ «Глобал Інтер Трейдінг» було укладено Договір № 41440-2021 про надання послуг з інформаційного супроводження.

На виконання взятих на себе зобов`язань виконавцем були надані послуги консультування з приводу придбання мною автомобіля BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 .

В подальшому було заключено договір з Компанією W8Shippng, щодо купівлі - продажу та доставки транспортного засобу BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 .

Дані обставини підтверджуються належним чином завіреними копіями наступних документів:

квитанція про сплату забезпечувального платежу;

акт виконаних робіт

акт надання послуг

рахунок на оплату послуг доставки автомобіля

квитанція про оплату послуг доставки

рахунок щодо вартості автомобіля на аукціоні

квитанція про оплату вартості автомобіля на аукціоні

рахунок щодо розмитнення транспортного засобу.

Всі договори та платежі здійснювалися від його імені, а рахунок щодо розмитнення, виписаний на ім`я відповідача, дана обставина доводить що спірний автомобіль BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 купувався ними спільно, в період спільного проживання та в інтересах сім`ї.

Спільним сімейним рішенням було вирішено оформити даний автомобіль на ім`я ОСОБА_2 , про що видано технічний паспорт серії НОМЕР_3 , копію даного документи надати не є можливим, оскільки він знаходиться у відповідача.

Даний транспортний засіб, потребував значних ремонтних робіт. Він особисто займався пошуком всіх необхідних запчастин та станцій технічного обслуговувань. Дані обставини підтверджуються копіями квитанцій на оплату вартості запчастин та ремонтних робіт, та копіями актів виконаних робіт.

За весь час проживання разом, всі витрати щодо проживання та утримання їхньої сім`ї він здійснював особисто. Спірний автомобіль було придбано за його особисті кошти.

Згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Факт проживання однією сім`єю, також підтверджується їхніми спільними фотографіями, спільним відзначенням свят та спільним відпочинком.

За приписами ч. 2, 4 ст. З СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне визначено також ч. ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім і', є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Правовий висновок про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, у якій на підставі аналізу норм Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України, в тому числі ст. ст. 355, 358 ЦК України, ст. ст. 60, 70 СК України, викладено правовий висновок про те, що зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 14.07.2020 у справі №552/5693/18 зазначив, що основні критерії надання майну статусу спільного сумісного, зокрема, є: час набуття такого майна; кошти за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Транспортний засіб BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 купувався за спільні кошти. Він надавав особисті кошти для придбання спірного автомобіля, особисто оплачував його ремонтні роботи та запчастини. Дані обставини підтверджуються копіями квитанцій та актами виконаних робіт.

Спірний транспортний засіб знаходиться у повному володінні, користуванні та розпорядженні відповідача, ОСОБА_2 .

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Іншого способу, захистити свої права в мене не має, тому з відповідною позовною заявою я звертаюся до суду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , необхідно для подальшого поділу рухомого майна, BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 , що є об`єктом спільної сумісної власності, та стягнення грошової компенсації за частину спірного автомобіля.

Понесені ним судові витрати становлять: сплачений судовий збір в сумі 3000 грн. 00 коп.

Середня ринкова вартість спірного автомобіля BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., становить 600 000 грн., а частина спірного автомобіля 300 000 грн.

Всі розрахунки проводилися на підставі наведених пропозицій, які містяться в мережі інтернет, копії роздруківок додаються, оскільки відповідач не надає автомобіль для встановлення дійсної ринкової вартості.

Судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Сплачений ним судовий збір становить 3000 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Клапчук Ф.П. просять суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної часткової власності на частину рухомого майна та стягнення грошової компенсації за частину спірного автомобіля - відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи наступним. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між: ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між: собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу щодо права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України, проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язки подружжя. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживанні подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права і обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Згідно ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежне від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільна обороту. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільно сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 Сімейного кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу (спільного проживання однією сім`єю), але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Виходячи з викладеного, для правильного застосування статті 60 Сімейного кодексу України та визнання майна спільною сумісною власністю необхідно встановити не тільки факт набуття цього майна за час спільного проживання чоловіка і жінки як сім`ї а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця сторін. При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності. Обов`язок доказування того, що сторони проживали спільно як сім`я та набули спірне майно за спільні кошти покладається на сторону, яка про це стверджує, тобто на позивача. Сам по собі факт придбання спірного майна в період спільного проживання не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності чоловіка і жінки. Придбане хоча й у період спільного проживання, але за особисті кошти майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності чоловіка і жінки, а є особистою приватною власністю тієї особи, за особисті кошти якої воно придбане. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Рішення слід обґрунтовувати належними і допустимими доказами, про що зазначити у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.01.2024 року по справі № 523/14489/15-ц дійшла висновку про те, що для того щоб визначити джерело придбання спірного майна необхідно встановити не лише факт спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, але й участь у його придбанні шляхом формування спільного бюджету та ведення спільного господарства, а також виключити можливість залучення особистих коштів будь-кого з них. Дійсно, позивач і відповідач перебували у них взаємовідносинах, від який у і народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте, їхні відносини не можна прирівнювати до сімейних, оскільки такі відносини не мали ознак сім`ї. На момент придбання спірного автомобіля BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 позивач і відповідач не проживали як сім`я, їх відносини не мали таких ознак, які визначені ст. 3 СК України. При цьому, за змістом ст. 74 СК України, спільним сумісним майном чоловіка і жінки, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі може бути визнане майно, набуте ними спільно під час їхнього спільного проживання як сім`ї. Отже, на момент придбання спільного автомобіля позивач і відповідач не проживали однією сім`єю, що виключає можливість визнання зазначеного автомобіля спільною сумісною власністю сторін. Крім того, у позовній заяві позивач вказує неправдиву інформацію щодо джерела походження коштів автомобіля BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 , зазначаючи, що вказаний автомобіль був придбаний за його особисті кошти. Так, автомобіль був придбаний за кошти позивача та її особисті заощадження й зареєстрований на її ім`я. Стверджуючи про те, що спірний автомобіль позивач придбав за свої кошти, позивач не надав жодних доказів сплати ним вартості автомобіля зі своїх особистих коштів, не надав інформації про наявні в нього доходи в період, коли було придбане спірне майно, взагалі не надав жодних підтверджень своєї причетності до придбання автомобіля шляхом безпосереднього внесення за нього своїх коштів. Надані позивачем докази стосуються консультування та доставки автомобіля, проте жодним чином не підтверджують те, що позивач був причетний до його придбання. Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що позивач і відповідач не перебували у зареєстрованому шлюбі, не мали сталих сімейних відносин та відповідач, маніпулюючи тим фактом, що у сторін є спільна дитина, намагається заволодіти майном відповідача, придбаним за її особисті кошти. Твердження позивача про те, що сторони проживали спільно як сім`я, в період чого позивач усебічно забезпечував відповідача та дбав про їхню сім`ю не відповідають дійсності та не підтверджуються належними доказами. Так, позивач стверджує, що він утримував їхню сім`ю, проте не надає жодних доказів понесення витрат на утримання сім`ї, перерахування коштів відповідачу, придбання речей на користь сім`ї тощо. Укладення Позивачем Договору про надання послуг з інформаційного супроводження від 26.08.2021 року №41440-2021, а також надані ним документи щодо доставки автомобіля не підтверджують того, що автомобіль було придбано за кошти позивача чи за спільні кошти сторін. При цьому, майно може бути поділене як спільне тільки за умови, якщо позивач доведе та підтвердить належними доказами придбання автомобіля за спільні кошти чи в результаті спільної праці. При цьому, не є зрозумілим чому позивач, який стверджує, що придбав автомобіль за свої особисті кошти просить суд стягнути з відповідача компенсацію у розмірі половини вартості автомобіля, адже згідно з нормами сімейного законодавства, майно, придбане одним із подружжя за свої особисті кошти, не є спільним. Вказане свідчить про те, що позивач, який не мав з відповідачем повноцінної сім`ї намагається висвітлити усе таким чином, щоб безпідставно заволодіти частиною майна відповідача. Надані позивачем фотографії жодним чином не підтверджують наявність у сторін спільного побуту, господарства, бюджету - ознак, притаманних сім"ї. Більш того, жоден з наданих позивачем доказів безпосередньо не підтверджує спільне проживання позивача і відповідача як сім`ї у період придбання спірного автомобіля, а також його особистий вклад у придбання вказаного майна. Необхідно зазначити, що сам по собі факт наявності у позивача і відповідача спільної дитини не робить їх сім`єю, оскільки усі необхідні ознаки сім`ї, визначені у ст. 3 СК України у сторін відсутні. У позовній заяві позивач стверджує, що він та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Проте, позивач не довів наявності обов`язкових умов для визнання їх членами сім`ї, зокрема: яке було у сторін спільне господарство, чи купувалося ними майно для спільного користування (крім спірного автомобіля), не підтверджено участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, лікування, у чому полягали взаємні права та обов`язки позивача і відповідача, позивач не довів інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Таким чином, позивач не довів спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не підтвердив наявності у них спільного побуту, господарства бюджету, понесення витрат на утримання сім`ї та наявності інших ознак, притаманних сім`ї. Позивач не довів та не підтвердив жодними належними доказами, що спірний автомобіль було придбано за особисті кошти позивача, - як він сам про це стверджує. При цьому, слів позивача об`єктивно недостатньо для ухвалення судом рішення про встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділу спірного автомобіля як спільно набутого майна, у той час як вказані обставини не були доведені позивачем. Наведене дає підстави для висновку, що вимоги позивача є безпідставними, такими, що не підтверджуються належними доказами, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права.

Оцінюючи доводи та заперечення сторін щодо встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд приходить до наступного висновку.

На підтвердження придбання спірного майна позивач ОСОБА_1 надав наступні докази:

?договір № Ч1440-2021 про надання послуг з інформаційного супроводження від 26.08.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Інтер Трейдінг» та ОСОБА_1 , предметом якого на умовах, передбачених Договором, виконавець зобов`язується власними силами і засобами надавати замовнику, а замовник зобов`язується своєчасно приймати та оплачувати послуги і інформаційного супроводження з метою придбання замовником транспортного засобу в терміни і на умовах, передбаченого договором.

До обсягу послуг, що надаються за Договором, входить:

1)консультування щодо купівлі транспортного засобу в США за допомогою послуг Компанії;

2)консультування щодо доставки транспортного засобу зі складу Компанії в США до порту призначення за допомогою послуг компанії;

3)консультування щодо доставки транспортного засобу за допомогою третіх осіб з порту призначенні до пункту призначення;

4)перевірка надходження та зарахування грошових коштів в рахунок оплати за транспортний засіб на користь компанії (за необхідності);

5)перевірка наявної заборгованості з оплати транспортного засобу на користь компанії (за необхідності);

6)консультування щодо очікуваної дати доставки та строків доставки транспортного засобу в пункті призначення (за необхідності);

7)передача замовнику інформації і результатів її обробки по електронній пошті, на паперових носіях інформації тощо (за необхідності);

8)консультування щодо отримання, доставки та відновлення сертифікату на транспортний засіб

(за необхідності);

9)надання замовнику рекомендацій щодо митного оформлення транспортного засобу (за

необхідності);

10)консультування щодо порядку транспортування транспортного засобу і гарантій Компанії щодо збереження цілісності транспортного засобу з моменту отримання на склад компанії в США до моменту його вивантаження в порту призначення (за необхідності, з врахуванням положень п. 8.3. Договору);

11)сприяння замовнику в отриманні інформації щодо можливого отримання відшкодування від компанії у випадку виявлення додаткових пошкоджень транспортного засобу, що мали місце в процесі доставки транспортного засобу зі складу Компанії в США до порту призначення (за необхідності, з урахуванням положень п. 8.3. Договору).

Транспортний засіб, щодо якого надаються послуги, його характеристики, порт призначення

та/або пункт призначення, а також інші умови надання послуг визначаються сторонами в Додатках -

заявках до договору, які є невід`ємними частинами договору;

?додаток - заявка до договору про надання послуг з інформаційного супроводження від 26.08.2021 р. № Ч1440-2021, який заповнено на ОСОБА_1 без зазначення конкретики щодо автомобіля;

?платіжна інструкція 0.0..1, згідно якої ОСОБА_1 провів оплату ТОВ «Глобал Інтер Трейдінг» кошти в сумі 8000,00 грн., де призначення платежу зазначено забезпечувальний платіж зг. договору/рахунку № Ч1440-2021/4707 від 26.07.2021;

?акт надання послуг № 3780 від 01.11.2021 р., згідно якого виконавцем ТОВ «Глобал Інтер Трейдінг» були виконанні наступні роботи: послуги з інформаційного супроводженням з метою придбання ТЗ, згідно якого загальна вартість робіт (послуг) склала без ПДВ дві тисячі триста тридцять три гривні 33 копійки, ПДВ чотириста шістдесят шість гривень 67 копійок, загальна вартість робіт (послуг) із ПДВ дві тисячі вісімсот гривень 00 копійок, затверджено лише підписом позивача, а в місці, де затверджує ТОВ «Глобал Інтер Трейдінг» відсутні як підпис, так і печатка;

копією листа від 11.01.2022 р. ОСОБА_1 ТОВ «Глобал Інтер Трейдінг» про те, що в нього, як замовника послуг у ТОВ «Глобал Інтер Трейдінг» відсутні будь - які претензії майнового та немайнового характеру з приводу виконання послуг з інформаційного супроводження. Крім того, в нього відсутні будь - які претензії майнового та немайнового характеру до компанії W8Shipping з приводу виконання умов договору купівлі-продажу та доставки транспортного засобу BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 ;

?копією видаткового ордера № 15882 від 17.11.2021 р., згідного якого ОСОБА_2 отримала від ТОВ «ТІС-Контейнерний термінал», водій якого ОСОБА_4 автомобіль BMW X5 XDRIVE301, 2010 р.в., VIN НОМЕР_1 , маса якого 2255 кг.;

?договір наряд - замовлення № НЗ 7063 від 24.12.2021 р., укладеного між постачальником ФОП Волошин та отримувачем ОСОБА_1 , згідно якого зазначені певні види робіт, запасні частини і витрачені матеріали, діагностика та сума до сплати в розмірі 16 714,00 грн., при умові проведення робіт на СТО, станом на 09.08.2023 р. сплачено 16 714,00 грн.;

?договір наряд - замовлення № НЗ 6992 від 16.12.2021 р., укладеного між постачальником ФОП Волошин та отримувачем ОСОБА_1 , згідно якого зазначені певні види робіт, запасні частини і витрачені матеріали, діагностика та сума до сплати в розмірі 21 844,44 грн., при умові проведення робіт на СТО, станом на 09.08.2023 р. сплачено 21 844,44 грн.

?договір наряд - замовлення № НЗ 6536 від 05.11.2021 р., укладеного між постачальником ФОП Волошин та отримувачем ОСОБА_1 , згідно якого зазначені певні види робіт, запасні частини і витрачені матеріали, діагностика та сума до сплати в розмірі 171 456,86 грн., при умові проведення робіт на СТО, станом на 09.08.2023 р. сплачено 171 456,86 грн.

?платіжні інструкції, які додані до матеріалів справи:

1)№ Р24АР24АС6918 від 27.04.2022 р. на суму 8250,00 грн., призначення платежу: переказ власних коштів;

2)№ Р24АР24АС5891 від 15.11.2021 р. на суму 3517,59 грн., призначення платежу: переказ власних коштів

3)№ ЕСМ_Р24А178726457С0498 від 09.12.2021 р. на суму 1400,00 грн., призначення платежу: переказ з картки на карту;

4)ЕСМ_Р24АС6876 від 13.12.2021 р. на суму 2710,00 грн., призначення платежу: переказ з картки на карту;

5)ЕСМ_Р24АС8329 від 30.12.2021 р. на суму 6500,00 грн., призначення платежу: переказ з картки на карту;

6)ЕСМ_Р24АС0994 від 30.12.2021 р. на суму 8800,00 грн., призначення платежу: переказ з картки на карту;

7)ЕСМ_Р24АС8918 від 20.12.2021 р. на суму 9000,00 грн., призначення платежу: переказ з картки на карту;

8)ЕСМ_Р24АС5832 від 03.12.2021 р. на суму 9900,00 грн., призначення платежу: переказ з картки на карту;

9)№ Р24АР24АС9426 від 25.05.2022 р., де одержувач ОСОБА_5 на суму 9000,00 грн., призначення платежу: переказ власних коштів за ремонт авто;

10)№ Р24АР24АС5595 від 08.12.2021 р., де одержувач ОСОБА_6 на суму 4100,00 грн., призначення платежу: переказ власних коштів за налаштування коробки;

11)№ Р24АР24АС5862 від 27.10.2021 р., де одержувач ОСОБА_7 на суму 1407,04 грн., призначення платежу: переказ власних коштів за запчастини (рейтинги чорні та жабо ліве);

12)№ Р24АР24АС4237 від 21.04.2022 р., де одержувач ОСОБА_8 на суму 30350,00 грн., призначення платежу: переказ власних коштів за ремонт авто Bmw X5 e 70.

?платіжна інструкція, яку додано до матеріалів справи:

1)0.0..1 від 02.04.2022 р., де одержувач ОСОБА_9 на суму 5810,00 грн., призначення платежу: за клапанну кришку на Bmw X5 e 70.

?платіжні інструкції, які додані до матеріалів справи:

1)0.0..1 від 02.12.2021 р., де одержувач ФОП ОСОБА_10 на суму 56 182,00 грн., призначення платежу: за використанні запчастини згідно Н36536;

2)0.0..1 від 16.12.2021 р., де одержувач ФОП ОСОБА_10 на суму 40 000,00 грн., призначення платежу: за використанні запчастини згідно Н36536;

3)0.0..1 від 21.12.2021 р., де одержувач ФОП ОСОБА_10 на суму 20 000,00 грн., призначення платежу: за використанні запчастини згідно Н36536;

4)0.0..1 від 29.12.2021 р., де одержувач ФОП ОСОБА_10 на суму 16 714,00 грн., призначення платежу: за виконанні роботи згідно Н36536 ;

5)0.0..1 від 23.12.2021 р., де одержувач ФОП ОСОБА_10 на суму 21 844,44 грн., призначення платежу: за виконанні роботи згідно Н36536 ;

6)0.0..1 від 23.12.2021 р., де одержувач ФОП ОСОБА_10 на суму 35 274,86 грн., призначення платежу: за виконанні роботи згідно Н36536 ;

7)0.0..1 від 07.12.2021 р., де одержувач ФОП ОСОБА_10 на суму 20 000,00 грн., призначення платежу: за виконанні роботи згідно Н36536;

?заказ-наряд № 151 від 17.07.2023 р., замовником є ОСОБА_11 із зазначенням переліку виконання робіт та використання запчастин та всього до сплати 2820,00 грн.;

?заказ-наряд № 153 від 19.07.2023 р., замовником є ОСОБА_11 із зазначенням переліку виконання робіт та використання запчастин та всього до сплати 2820,00 грн.;

?заказ-наряд № 83 від 13.03.2023 р., замовником є ОСОБА_11 , із зазначенням переліку виконання робіт та використання запчастин та всього до сплати 13 190,00 грн.;

?акт № 35267 від 14.12.2022 р., постачальником є BMW GARAGE, покупцем є ОСОБА_11 , список запчастин на суму 600,00 грн.;

?акт № 28584 від 02.05.2022 р., постачальником є BMW GARAGE, покупцем є ОСОБА_11 , з наданням товару та послуг на суму 1 000,00 грн.;

?видаткова накладна № 29232 від 30.05.2022 р., постачальником є BMW GARAGE, покупцем є ОСОБА_11 , з наданням товару на суму 1 400,00 грн.;

?видаткова накладна № 28479 від 27.04.2022 р., постачальником є BMW GARAGE, покупцем є ОСОБА_11 , з наданням товару та послуг на суму 27 350,00 грн.;

?договором надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 18.04.2017 р. та квитанцією про внесення коштів 19.04.2017 р. на суму 256 000,00 грн.;

?договором надання поворотної фінансової допомоги № 1- № 2 від 20.04.2017 р. та квитанцією про внесення коштів 20.04.2017 р. на суму 266 000,00 грн.;

? договором надання поворотної фінансової допомоги № 5 від 28.04.2017 р. та квитанцією про внесення коштів 28.04.2017 р. на суму 260 000,00 грн.;

?договором надання поворотної фінансової допомоги № 6 від 03.05.2017 р. та квитанцією про внесення коштів 03.05.2017 р. на суму 261 000,00 грн.;

?договором надання поворотної фінансової допомоги № 7 від 04.05.2017 р. та квитанцією про внесення коштів 04.05.2017 р. на суму 261 000,00 грн.;

?договором надання поворотної фінансової допомоги № 8 від 05.05.2017 р. та квитанцією про внесення коштів 05.05.2017 р. на суму 262 000,00 грн.;

?договором надання поворотної фінансової допомоги № 9 від 10.05.2017 р. та квитанцією про внесення коштів 10.05.2017 р. на суму 261 000,00 грн.;

?договором надання поворотної фінансової допомоги № 10 від 11.05.2017 р. та квитанцією про внесення коштів 11.05.2017 р. на суму 261 000,00 грн.;

Заперечуючи проти вимог у відзиві відповідач ОСОБА_2 , зазначила, що автомобіль марки BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 було придбано за її кошти та її заощадження та було зареєстровано на її ім`я, на підтвердження заперечень надала суду наступні докази:

?індивідуальні відомості з пенсійного фонду України про застраховану особу за період з 2012 р. по 03.2024 р., згідно якого вбачається отримання заробітної плати з різних підприємств;

?довідкою про доходи № 11 від 16.05.2024 р. про отримання заробітної плати за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. у Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», яка становить в розмірі 123 961,43 грн.:

?довідкою про доходи № 12 від 16.05.2024 р. про отримання заробітної плати за період з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. у Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», яка становить в розмірі 123 112,49 грн.;

?довідкою про доходи № 13 від 16.05.2024 р. про отримання заробітної плати за період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. у Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», яка становить в розмірі 91 102,36 грн.;

?дублікатом чеку з Приватбанку, згідно якої платник ОСОБА_2 , отримувач Одеська митниця за митне оформлення 101 100 грн.;

?квитанцією про проведення оплати ОСОБА_12 за автомобіль марки BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 , яка складає 4898,00 доларів США, що було оплачено 18.11.2021 р.;

?видатковим ордером № 15882 від 17.11.2021 р., згідного якого ОСОБА_2 отримала від ТОВ «ТІС-Контейнерний термінал», водій якого ОСОБА_4 автомобіль BMW X5 XDRIVE301, 2010 р.в., VIN НОМЕР_1 , маса якого 2255 кг;

?актом прийома-передачі документів, ОСОБА_2 на автомобіль марки BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 було передано документи, а саме: інвойс, тайл, декларацію та посвідчення.

Оцінюючи докази надані позивачем та відповідачем, суд приходить до таких висновків.

Позивачем надано договори надання поворотної фінансової допомоги № 1, 2, 5 - 10 за період з 18.04.2017 р. по 11.05.2017 р. з квитанціями про внесення різних сум, як на підтвердження його матеріальної можливості для придбання транспортного засобу. Проте, вказані документи не можливо взяти до уваги, оскільки з часу укладення договорів надання поворотної фінансової допомоги та купівлі автомобіля пройшло більше чотирьох років, а також те, що вказані документи не надають повної інформації про доходи позивача в період купівлі - продажу автомобіля.

Документи, які надані позивачем, а саме:

договір № Ч1440-2021 про надання послуг з інформаційного супроводження від 26.08.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Інтер Трейдінг» та ОСОБА_1 ; додаток - заявку до договору про надання послуг з інформаційного супроводження від 26.08.2021 р. № Ч1440-2021; акт надання послуг № 3780 від 01.11.2021 р. та лист від 11.01.2022 р. ОСОБА_1 ТОВ «Глобал Інтер Трейдінг,» судом не може бути взято до уваги, оскільки перші три документи мають лише підписи позивача, а підпис та печатки від ТОВ «Глобал Інтер Трейдінг» відсутній. Окрім того, у ду всіх документах стоїть різна дата, тому не зрозуміло, чи це була опечатка чи документи в дійсності укладалися та формувалися у різний період.

Що стосується доказу позивача, а саме: договору наряду - замовлення № НЗ 6536 від 05.11.2021 р., укладеного між постачальником ФОП Волошин та отримувачем ОСОБА_1 , згідно якого зазначені певні види робіт, запасні частини і витрачені матеріали, діагностика та сума до сплати в розмірі 171 456,86 грн., то його також не можливо взяти до уваги, оскільки автомобіль марки BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 прибув до України лише 18.11.2021 р., тобто можливість ФОП Волошиним провести огляд автомобіля та скласти перелік матеріалів та робіт, які необхідно провести до його прибуття в Україну не мав, а скласти перелік робіт та необхідності використання для цього запчастин без огляду автомобіля не можливо та ставить під сумнів даний документ.

Що стосується платіжних квитанцій, які додані до матеріалів справи, то їх також не можливо взяти до уваги, оскільки:

1)призначення платежу у таких квитанціях зазначено як переказ з картки на картку або переказ власних коштів, а саме: № Р24АР24АС6918 від 27.04.2022 р. на суму 8250,00 грн., № Р24АР24АС5891 від 15.11.2021 р. на суму 3517,59 грн., № ЕСМ_Р24А178726457С0498 від 09.12.2021 р., ЕСМ_Р24АС6876 від 13.12.2021 р. на суму 2710,00 грн., ЕСМ_Р24АС8329 від 30.12.2021 р. на суму 6500,00 грн., ЕСМ_Р24АС0994 від 30.12.2021 р. на суму 8800,00 грн., ЕСМ_Р24АС8918 від 20.12.2021 р. на суму 9000,00 грн., ЕСМ_Р24АС5832 від 03.12.2021 р. на суму 9900,00 грн., то призначення платежів у кожному було зазначено як переказ з картки на картку або переказ власних коштів;

2)призначення платежу у таких квитанціях зазначено як ремонт або купівля запчастин, при цьому не має підтвердження їх необхідності, а саме: № Р24АР24АС9426 від 25.05.2022 р., № Р24АР24АС5595 від 08.12.2021 р., № Р24АР24АС5862 від 27.10.2021 р., № Р24АР24АС4237 від 21.04.2022 р. та 0.0..1 від 02.04.2022 р.

3)платіжні інструкції, де одержувач є ФОП ОСОБА_10 , то їх не можливо брати до уваги, оскільки договір наряду - замовлення № НЗ 6536 від 05.11.2021 р., який укладений між ФОП ОСОБА_13 та ОСОБА_1 , згідно якого зазначені певні види робіт, запасні частини і витрачені матеріали, діагностика було складено до прибуття автомобіля в України, тому необхідність проведення робіт та заміна запчастин, які там зазначено, ставиться під сумнів, тому і перерахування вказаних коштів по квитанція, а саме: 0.0..1 від 02.12.2021 р. на суму 56 182,00 грн., 0.0..1 від 16.12.2021 р. на суму 40 000,00 грн., 0.0..1 від 21.12.2021 р. на суму 20 000,00 грн., 0.0..1 від 29.12.2021 р. на суму 16 714,00 грн., 0.0..1 від 23.12.2021 р. на суму 21 844,44 грн., 0.0..1 від 23.12.2021 р. на суму 35 274,86 грн., 0.0..1 від 07.12.2021 р. на суму 20 000,00 грн., не можливо оцінити у зв`язку з вищевикладеним.

На підтвердження доводів що факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, позивач надав:

? відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 09 квітня 2004 року Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: Черкаська область, Монастирищенський район, с. Шарнопіль, яка на даний час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

?позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 , виданого 01.03.2002 р. Шевченківським РУГУ МВС України в місті Києві;

?згідно копії акту обстеження умов проживання від 03.01.2024 р., який було проведено на підстави заяви ОСОБА_1 для обстеження умов проживання ОСОБА_14 встановлено, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_5 , де є шість кімнат. Умови проживання задовільні. ОСОБА_15 проживає в одній кімнаті з мамою. Окрім того, за цією адресою зареєстрованим є ОСОБА_16 , яка є власником будинку, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 дружні, доброзичливі стосунки, мама належним чином доглядає за дитиною;

?копією довідки виданої Макарівською селищною радою Бучанського району Київської області громадянці ОСОБА_2 про те, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 з 2020 року по 24.02.2022 р.;

?довідкою від 08.05.2023 р. № 3002- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої ОСОБА_14 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації якої АДРЕСА_2 , фактичного проживання якої: АДРЕСА_6 , відомості про особу, що супроводжує малолітню - ОСОБА_1 ;

?копія свідоцтва про народження на ОСОБА_19 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кагарлик Обухівського району Київської області, батьками якої зазначено: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

?довідкою від 08.05.2023 р. № 3002- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої ОСОБА_1 , місце реєстрації якого АДРЕСА_2 , фактичного проживання якого: АДРЕСА_6 ;

?копією заяви про видачу судового наказу, де стягувачем є ОСОБА_2 , а боржником ОСОБА_1 , де було вказано самим відповідачем час проживання з позивачем.

Суд зауважує, що надані позивачем копії паспортів як позивача, так і відповідача, де інформація щодо місця реєстрації свідчить про те, що сторони мали місця реєстрації в різних областях.

Довідка від 08.05.2023 р. № 3002- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої ОСОБА_14 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кагарлику Київської області, місце реєстрації якої АДРЕСА_2 , та довідкою від 08.05.2023 р. № 3002- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої ОСОБА_1 не можуть свідчити проживання як сім`ї позивача з відповідачем.

Що стосується заяви про видачу судового наказу, поданої до Кагарлицького районного суду Київської області відповідачем та викладеними ним інформації, само по собі не підтверджує факт проживання як однією сім`єю позивача з відповідачем.

Також позивачем ОСОБА_1 , на підтвердження проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , надані світлини (фото) (а.с. 22-42).

При дослідженні світлин позивач пояснив, що вони відображають спільне проживання, відвідування святкових заходів з друзями, днів народження дитини та спільний відпочинок.

В підтвердження заперечень проти доводів позивача, відповідачем ОСОБА_2 повідомлено, що світлини на яких зображені як і позивач, так і відповідач стосується подій, які проводилися та стосувалися їхньої дитини.

Суд вважає, що з наданих позивачем фотознімків на підтвердження доводів, вбачається спільне проведення часу на відпочинку, на святах днях народженнях, спільних зустрічах з друзями та знайомими.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може однозначно свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Як зазначено сторонами, у вказаний період вони не перебували у шлюбі, що в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Місцем народженням ОСОБА_3 є м. Кагарлик, Обухівського району Київської області.

Сам факт, що позивач є батьком дитини - ОСОБА_20 , піклується та приймає участь у її вихованні не вказує на факт спільного проживання та відносин сторін, що притаманні подружжю.

Сам факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних сім`ї, не може свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Окрім того, 23.11.2023 р. відповідачем ОСОБА_2 було видано довіреність, якою вона уповноважила ОСОБА_21 та ОСОБА_22 бути її представником та представляти інтереси що стосується вчинення дій, правочинів, експлуатації та розпорядження щодо автомобіля марки BMW X5 XDRIVE301, 2009 р.в., VIN НОМЕР_1 .

Спір стосується встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача з відповідачем та поділу набутого у цей час майна.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Відповідно до статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим, згідно із статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 08 грудня 2021 року у справі №531/295/19 та інших, зокрема і в постанові від 17 січня 2024 року у справі №759/14906/18.

Також факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може однозначно свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (див. постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15 (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Отже, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, суд має установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок їхньої спільної праці.

Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

У цивільних справах суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Будь-яких інших доказів, з яких можна було б встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період придбання спірного майна, позивач не надав та матеріали справи таких не містять.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України, вважати спірний автомобіль таким, що належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як чоловіку та жінці, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, тому позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Сімейним кодексом України, ст.ст. 4, 76-89, 141, 258 -273, 352, 354 - 355 ЦПК України суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної власності на частину рухомого майна та стягнення грошової компенсації за частину спірного майна відмовити.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 24.01.2025 р.

Суддя І.І. Шевченко