Ухвала

22 січня 2025 року

м. Київ

справа № 303/1483/23

провадження № 61-934ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Пензеника Віталія Івановича як представника ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 23 лютого 2006 року № МКZ0GK00000229 у розмір 74 441,72 доларів США, з яких: 29 708,32 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 40 537,29 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3 574,20 доларів США - заборгованість за комісією за користування кредитом; 621,91 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 23 липня 2013 року до 21 січня 2014 року.

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області рішенням від 01 червня 2023 року в задоволенні позову відмовив.

Закарпатський апеляційний суд постановою від 17 грудня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнив частково. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 червня 2023 року в частині позовних вимог до ОСОБА_1 скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитну заборгованість у розмірі 29 708,32 доларів США за тілом кредиту; 40 537,29 доларів США за відсотками за користування кредитом; 3 574,20 доларів США за комісією за користування кредитом та 621,91 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в період з 23 липня 2013 року до 21 січня 2014 року. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

17 січня 2025 року адвокат Пензеник В. І. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року (повний текст якої складено 27 грудня 2024 року) у цій справі.

Разом із цим, адвокат Пензеник В. І. як представник ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, а у разі відмови - зменшити судовий збір до розміру, що не перевищує 5 % річного доходу ОСОБА_1 .

Клопотання представника заявника мотивовано тим, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію у розмірі 4 726,48 грн на місяць. Сума судового збору, яку необхідно сплатити за подання касаційної скарги істотно перевищує 5 % розміру її річного доходу та є непосильним для неї.

На підтвердження наведеного представником заявника надано копію довідки Пенсійного фонду України від 16 січня 2025 року № 9776 5170 2311 6720, з якої видно, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному Управлінні ПФУ в Закарпатській області та отримала пенсію з віком за період з січня до грудня 2024 року у розмірі 56 474,88 грн.

Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За правилами частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини третьої статті 136 ЦПК України суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цих статей.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий його розмір, який не враховує фінансове положення заявника, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (рішення від 26 липня 2011 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, і приймаючи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, суд касаційної інстанції вважає за можливе клопотання задовольнити та звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 81 666,89 грн, оскільки його розмір перевищу 5 % від розміру її річного доходу за 2024 рік.

В касаційній скарзі адвокат Пензеник В. І. як представник ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року в частині задоволення позову та в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 14 червня 2020 року у справі № 311/245/18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц постанові Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 303/3066/20.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.

Також, адвокат Пензеник В. І. як представник ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи, що оскаржувана постанова Закарпатського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року підлягає примусовому виконанню, а з метою усунення необхідності вирішення у майбутньому процесуального питання повороту виконання судового рішення в разі можливого його скасування, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити та зупинити виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката Пензеника Віталія Івановича як представника ОСОБА_1 про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Пензеника Віталія Івановича як представника ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року.

Витребувати з Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу № 303/1483/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Клопотання адвоката Пензеника Віталія Івановича як представника ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року задовольнити.

Зупинити виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов