Провадження № 2/466/819/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 січня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Мошовської М.-О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

встановив:

01.11.2024 до Шевченківського районного суду м. Львова з Деснянського районного суду м. Києва передано на розгляд цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2024 матеріали справи передано для розгляду судді Свірідовій В.В.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №274846624 від 07.01.2023 в розмірі 85 574,40 грн., 2 422,40грн. судового збору та 6 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.01.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №274846624 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитор свої зобов`язання виконав та надав боржнику у користування 20 000,00 грн. відповідно до п.2.1 Кредитного договору, проте боржник свої зобов`язання з повернення коштів у встановлений договором строк не виконав. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №274846624 від 07.01.2023 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 85 574,40грн.

Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав.

На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за кредитним договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача, а тому представник позивача змушений звернутись до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 22.11.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Копія позовної заяви з додатками, копія ухвали про відкриття провадження скеровані відповідачу супровідним листом за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Лист повернувся на адресу суду 09.12.2024 року з відміткою поштового відділення про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, суд вважає що, відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк і станом на 27.01.2025р. відповідач відзиву на позов не подав.

Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Згідно з ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів.

Судом встановлено, що 07.01.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №274846624 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора MNV57RS2. Отже, заповненням анкети-заяви позивач (позичальник) підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений відповідачем (кредитодавцем) у встановлений законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту.

Кредитний договір укладається Сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем Товариства, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у Сторін Договору позики виникають цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Таким чином у вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами. Розміру і типу процентної ставки. Відповідно до п.2.1. договору, позивач (кредитодавець) зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на 20 000,00грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач (позичальник) зобов`язується повернути крехти та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов зазначених у договорі. Грошові коти в сумі 20 000,00грн були перераховані відповідачу на його банківську картку, що в свою чергу свідчить доказом того, що він прийняв пропозицію позивача, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

28.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишаються без змін.

31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду №26, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2021.

31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022р. При цьому інші умови договору залишаються без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020р.

31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022р. При цьому інші умови договору залишаються без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020р.

31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024р.

З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Пунктом 2.1. розділу 2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №224 від 11.04.2023 до Договору факторингу №28/1108-01 від 28.11.2018 ТзОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 41 285,15грн.

Відповідно до п.5.3.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що ТзОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатись правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 до Договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 від ТзОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 85 574,40грн.

17.07.2024 ТО «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №17/07/2024 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.2. перехід від клієнта др. Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу №1707/2024 від 17.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги відповідача на загальну суму 85 574,40грн. даний акт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №17/07/2024 від 17.07.2024.

В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №274846624 від 07.01.2023 перейшло до позивача що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 85 574,40грн.

Зобов`язання за цим договором відповідач не виконував, що призвело до виникнення у нього заборгованості в розмірі 85 574,40 грн., цю суму позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Правовідносини, що виникли між сторонами є договірними.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Кредитний договір №274846624 від 07.01.2023 був підписаний електронним цифровим підписом відповідача, відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

У даному випадку правовідносини між сторонами стосуються виконання договору позики та договору кредиту в електронному вигляді в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідач зобов`язань за вказаним договором не виконав, в нього утворилась заборгованість за Кредитним договором №274846624 від 07.01.2023 в розмірі 85 574,40 грн.

Згідно ст. ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.

Відповідно дост.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання виконав та надав боржнику у користування кошти відповідно до п.2.1 Кредитного договору, проте відповідач свої зобов`язання з повернення коштів у встановлений договором строк не виконав.

Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором №274846624 від 07.01.2023 року не погашена та складає суму у розмірі 85 574,40 грн., яка складається з наступного: 17 484,85грн. - заборгованість по кредиту; 68 089,55грн. - заборгованість по несплаченм відсоткам за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 67) та розрахунку заборгованості (а.с.64-65), розрахунки не суперечать один одному та узгоджуються з іншими письмовими доказами у справі.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

За положеннями п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із розрахунку заборгованості по Кредитному договору №274846624 від 07.01.2023року встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від взятих на себе зобов`язань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом, а саме: не сплачує проценти за користування кредитом, не проводить погашення кредиту у строки, передбачені кредитним договором, його заборгованість становить в сумі 85 574,40грн. Дана заборгованість за кредитним договором розрахована обґрунтовано, будь-яких заперечень з даного приводу від відповідача на адресу суду не надійшло.

Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТзОВ «Фінансова компанія» «ЕЙС» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору №№274846624 від 07.01.2023року, що був укладений між первісним кредитором ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім цього, позивач поніс витрати на правову допомогу.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положення статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору №26/07/24-01 від 26.07.2024 про надання правничої допомоги, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія» «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», в особі керуючого бюро адвоката Тараненка Артема Ігоровича, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Тараненком А.І., протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №26/07/24-01 від 26.07.2024, додатковою угодою №1 до договору про надання правничої допомоги та актом прийому-передачі наданих послуг від 26.07.2024 на загальну суму 6000 грн., що включає в себе складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, надання усної консультації стосовно складання даної позовної заяви.

При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом та приходить до висновку про задоволення вимог в цій частині, оскільки відповідачем не оспорений вказаний розмір витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

Таким чином суд вважає можливим задовольнити вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Згідно ст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81,89, 133,137, 141, 247 ч.2, 258,259, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 612, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Ейс» заборгованість за Кредитним договором №№274846624 від 07.01.2023року у розмірі 85 574,40грн. (вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят чотири гривні 40коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Ейс» судовий збір у розмірі 2 422,40грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Ейс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 (шість тисяч) грн.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Ейс», , місце знаходження: 02090, м.Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення складений 27 січня 2025 року.

Суддя В. В. Свірідова