Справа № 344/432/24
Провадження № 22-ц/4808/90/25
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Барков В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2024 року, в складі судді Польської М. В., ухвалене в місті Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 21 жовтня 2024 року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06 липня 2016 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 червня 2022 року шлюб було розірвано. Від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу розірвання шлюбу дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно обов`язку по утриманню дитини не виконує, сплачувати грошові кошти відмовився. Також зазначає, що відповідач - ОСОБА_1 молодого віку, стан здоров`я задовільний, працездатний, на даний час перебуває на службі ЗС України, у зв`язку з чим отримує високі доходи.

Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07 грудня 2023 року і до досягнення нею повноліття.

07 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про зупинення провадження по даній справі.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2024 року провадження по даній справі було зупинено до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 травня 2024 року ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2024 року скасовано та направлено для продовження розгляду справи.

27 червня 2024 року ОСОБА_1 подано повторно заяву про зупинення провадження по справі, однак 20 серпня 2024 року ухвалою Івано-Франківського міського суду дане клопотання залишено без розгляду.

10 вересня 2024 року ОСОБА_1 втретє звернувся із заявою про зупинення провадження по даній справі.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви про зупинення провадження по даній справі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2024 рокупозов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , в розмірі від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з 09 січня 2024 року.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 31 січня 2024 року відповідачем подано до суду першої інстанції заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Проте, за наслідками розгляду зазначеної заяви, Івано-Франківським міським судом не ухвалено жодного процесуального рішення, що свідчить про грубе порушення судом норм процесуального права. Як наслідок, вказана вище обставина є самостійною та об`єктивною підставою для скасування рішення суду.

Крім того, зазначає, що позивач ОСОБА_2 при зверненні до суду першої інстанції, завідомо неправдиво вказала в позовній заяві адресу, за якою зареєстроване його місце проживання, в насідок чого будь-якого судового документа, зокрема, ухвали про відкриття провадження у справі, будь-яких судових повісток про виклик, відповідачу не надходило та такий не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Також, як на підставу скасування рішення суду посилається на те, що матеріали справи не містять належним чином засвідченої копії рішення Івано-Франківського міського суду від 22 червня 2022 року по справі № 344/19349/21, яким визначено місце проживання дитини з матір`ю. Так, вважає, що відсутність в матеріалах справи вищевказаного рішення суду свідчить про невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи та є окремою самостійною та об`єктивною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Крім того, апеляційна скарга містить заперечення на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні заяви про зупинення провадження у справі від 05 вересня 2024 року. Вказує, що у суду були всі підстави для зупинення провадження у справі в зв`язку з перебуванням апелянта у складі ЗС України, що переведені на воєнний стан.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження по справі. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 на час розгляду справи проходить військову службу в військовій частині № НОМЕР_1 з військовим званням майор, та обіймає посаду заступника командира батальйону з тилу начальник тилу стрілецького батальйону.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційне провадження необхідно зупинити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

Пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції Україниь однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.

Так, у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Проте, у постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією викладеною в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2023 року у справі № 522/10529/14 (провадження № 61-7861ск23).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий триває і на час розгляду даного клопотання.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормамиЗакону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII(далі - Закон №389-VIII).

Відповідно до статті 1 вищезгаданого закону воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону № 389-VIII визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно частиною першоюстатті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06 грудня 1991 року № 1934-XII (далі - Закон № 1934-XII) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно доКонституції Українипо кладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначенастаттею 3 Закону № 1934-XII, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1934-XII особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Згідно витягу із наказу (по особовому складу) Командувача Військ оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 728 від 17 листопада 2023 року військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 призначено заступником командира батальйону з тилу начальником тилу стрілецького батальйону управління 10 окремої гірсько-штурмової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ВОС 7001003.

Витягом із наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 13 грудня 2023 року № 353 про зарахування до списків особового складу частини на всі види забезпечення з 13 грудня 2023 року, про зарахування на котлове забезпечення з 14 грудня 2023 року та визнання таким, що з 13 грудня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою військовослужбовця, військової служби за призовом під час мобілізації, капітана ОСОБА_1 , начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_3 управління військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 17 листопада 2023 року № 728 на посаду заступника командира батальйону з тилу начальника тилу стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з військової частини НОМЕР_3 управління військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

Згідно інформації, викладеній у довідці військової частини від 21 грудня 2024 року № 8135, підписаної командиром військової частини № НОМЕР_1 - полковником ОСОБА_5 , з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_1 дійсно з 13 грудня 2023 по 30 червня 2024; з 02 серпня 2024 по 05 вересня 2024 року; з 22 листопада 2024 по 21 грудня 2024 року та на час розгляду даної справи брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Різниківка, Сіверської міської громади, Бахмутського району, Донецької області.

У зв`язку з проходженням військової служби у складі військової частини № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не міг брати участі і при розгляді справи у суді першої інстанції, про що останній повідомляв суд та просив про зупинення провадження у справі, однак провадження у справі не було зупинено.

Враховуючи перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України та залучення його до виконання бойових завдань на території України, керуючись імперативною нормою цивільного процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Керуючись статтями 251, 253, 368, 381 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2024 року, в складі судді Польської М. В., ухвалене в місті Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 21 жовтня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 23 січня 2025 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська