Справа № 452/370/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" січня 2025 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі головуючого судді Пташинського І.А.
при секретарі Терлецькій І.В.
з участю: представника позивача адвоката Стецяк В.М.
представника відповідача адвоката Ярмоловського Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самбір цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення та товару,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення та товару, який було нею, в порядку ст. 49 ЦПК України, неодноразово уточнено, останній раз 08.05.2023 року.
Позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь:
- 198 080 грн. 00 коп. відшкодування майнової шкоди завданої залиттям нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 та товару, який у ньому зберігався;
- 10 000,00 грн. моральної шкоди;
- 5 148, 00 грн. витрат на проведення будівельно - технічної експертизи.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка зазначила, що їй на праві приватної власності належить нежитлове приміщення за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 200,2 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності та витягом про державну реєстрацію прав від 18.04.2021 за № 29695875.
21 січня 2021 року ввечері відбулось залиття її нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , з приміщення на другому поверсі, яке належить Самбірському споживчому товариству.
Зокрема, залиття відбулося з приміщення на другому поверсі, яке у експлікації внутрішніх площ до будинку зі змінами від 21.06.2001 року, яка знаходиться у матеріалах інвентаризації нежитлової будівлі у КП ЛОР «Самбірське Бюро технічної інвентаризації», позначене під № 26 (виправлено на №14) площею 18,6 кв.м., внаслідок прориву водопровідної труби. Дане приміщення на той момент використовував ОСОБА_2 , облаштувавши в ньому бар на умовах оренди.
Залиті були приміщення № 5, № 6, № 7 в будівлі по АДРЕСА_1 , які належать їй на праві власності. У кожному з приміщень були виявлені видимі сліди залиття, мокрі плями по стінах та стелі.
З метою визначення вартості ремонтно - будівельних робіт для усунення пошкодження внаслідок залиття нежитлових приміщень судовим експертом Дідовським Ю.Б. складений 24.05.2021 року висновок експерта № 10.
Експертом проводився огляд приміщень та визначено інвесторську (прогнозовану) кошторисну вартість ремонтних робіт з урахуванням фізичного зносу, які необхідні для усунення пошкоджень внаслідок залиття приміщень № 5, № 6, № 7, яка становить 7001,28 грн. Внаслідок залиття належне позивачу нежитлове приміщення потребує термінового поточного ремонту, оскільки використовувати його за призначенням стало не можливо.
Крім того, позивач зазначає, що у даному приміщенні знаходилися дві морозильні камери, які вона придбала по 4 500 грн. за кожну (бувші у використанні), які вона використовувала для зберігання продуктів харчування. Зокрема, станом на 21.01.2021, там зберігалось приблизно 10 кг курятини, 10 кг свинини, 5 кг сала, 3 кг полуниці та інших ягід, зелень, гриби, тощо. Внаслідок залиття сталось коротке замикання, електроенергія вимкнулась. Після того морозильна камера не вмикалась. Іншу морозильну камеру відповідач просив винести на двір та обіцяв привезти взамін неї іншу, однак цього не зробив. Продукти харчування почали розморожуватись, текти та псуватись. 23.01.2021 мама відповідача привезла їй маленьку морозильну камеру і дала їй в тимчасове користування для зберігання продуктів харчування.
Також, з 27.11.2017 по 26.10.2020 позивач здійснювала діяльність як суб`єкт підприємницької діяльності (вид економічної діяльності 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах), за адресом, де відбулося залиття. 27.11.2017 нею було придбано товар (взуття) у ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 150 260,00 грн., а 15.01.2019 у ФОП ОСОБА_4 було придбано товар на загальну суму 150 658,00 грн. Щороку проводила інвентаризацію товару, в т.ч. експлуатаційний стан. Станом на 01.01.2021 в наявності у позивача був товар на загальну суму 209 059,00 грн. Із нього, гумове взуття не втратило свого товарного вигляду на суму 12 980,00 грн. Внаслідок залиття приміщення відповідачем, товар був мокрий та непридатний до продажу, у зв`язку з чим їй було заподіяно майнової шкоди на загальну суму 203 080,20 грн. Із цієї суми відповідач компенсував позивачу 5 000 грн. (за 8 пар дитячого взуття). Таким чином, відповідач повинен їй компенсувати ще 198 080 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, з яких 191 079,00 грн. вартість знищеного залиттям товару (209 059 грн. 12 980 грн. 5 000 грн. =191079грн.); 7001,28 грн. вартість відновлювального ремонту нежитлових приміщень.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, та пояснила, що на АДРЕСА_1 , купила частину приміщення, яку в подальшому було розділено на житлову ( АДРЕСА_2 - на 2-му поверсі) та нежитлову частини ( АДРЕСА_2 - на 1-му поверсі), згідно рішень Дублянської селищної ради. 21.01.2021 року коли почало темніти її син ОСОБА_5 пішов закривати курятник і почав кричати, що в приміщенні коридору вода. Вона збігла з верху і побачила воду в двох складських приміщеннях. В приміщенні внизу і на полках був товар, який вона почала виносити на коридор. Син черпав воду. Потім вона пішла в другий склад забирати взуття і подзвонила племіннику ОСОБА_6 щоб приїхав допомогти. ОСОБА_7 приїхав з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , винесли морозильну камеру. ОСОБА_7 поліз наверх, там було сухо. Потім вона подзвонила сантехніку ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , який сказав, що приїде пізніше. Приміщення на 2-му поверсі АДРЕСА_1 , належить Самбірському споживчому товариству, яке орендує під бар відповідач ОСОБА_2 . Кухня бару знаходиться над двома її нежитловими приміщеннями (складами) на 1-му поверсі. Приміщення бару ОСОБА_2 не опалював, а на дворі було мінус 20 градусів. ОСОБА_2 разом із її племінником ОСОБА_7 пішли наверх в приміщення відповідача та перекрили воду, кухня в барі була вся залита водою. Причина залиття витікання води на кухні в барі відповідача. 22.01.2021 о 9.00 год. відповідач приїхав до неї та запропонував розібратися самим, написав розписку повернути гроші за пошкоджений товар, який втратив свою цінність. Не працювали дві морозильні камери і це відповідач бачив, тому дав маленьку морозильну камеру, а також взяв на 5 000 грн. пошкоджене взуття. Позивач зверталась в селищну раду, однак їй було відмовлено в затвердженні акту про залиття. Староста смт. Дубляни ОСОБА_11 обстеження не зробила. 26.01.2021 викликала поліцію, яка зафіксувала залиття. Експертизу якості взуття після залиття не проводила, доказів того на скільки взуття втратило собівартість не має. Розмір майнової шкоди завданої залиттям товару обраховувала самостійно. Експертиза по вартості ремонту приміщення в сумі 7001,28 грн. проведена на її замовлення і коштує 5 148 грн. Моральну шкоду оцінює в сумі 10 000 грн., так як перенесла душевні страждання, стрес, захворіла, вдарило струмом.
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Стецяк В.М. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги та позицію позивача підтримала повністю, просила суд позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ярмоловський Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що відповідач погоджується відшкодувати 7001,28 грн. в рахунок відновлювального ремонту залитого приміщення, як встановлено висновком експертизи, оскільки залиття відбулося через прорив водяної труби до орендованого приміщення відповідача. Також погоджується із розміром завданої позивачу внаслідок залиття моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. та не заперечує проти задоволення позову в цій частині. Щодо решти позовних вимог про відшкодування позивачу майнової шкоди, завданої внаслідок залиття товару в сумі 191 079,00 грн., заперечував і просив суд в цій частині відмовити у зв`язку з недоведеністю. Крім того зазначив, що відповідачем добровільно уже відшкодовано позивачу майнову шкоду в сумі 5 000 грн. за пошкоджене взуття, яка була визначена самою позивачкою, а також була передана їй морозильна камера (фактично безоплатно у постійне користування).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що в січня 2021 року їй подзвонив син сестри ОСОБА_1 ОСОБА_5 і сказав що їх затопило. Приїхала в смт. Дубляни в магазин із взуттям і побачила, що черпають воду в другому складі. Потім приїхав її син ОСОБА_12 , а десь за півтора години ОСОБА_2 і ще якийсь чоловік. Вони всі пішли на гору, бачила там воду. До сестри підійшов ОСОБА_2 вибачився і пішов виносити взуття та морозилку. Бачила як вода текла зверху і по боках стін, воду перекрили біля умивальника. Крім того раніше бачила, що в складі було взуття в гарному стані, морозильні камери працювали в них були м`ясні продукти. Електрика спочатку була, а потім вибило світло. Вони черпали воду, прибирали до 22.00. год. потім стало темно і вони залишили приміщення.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що 21.01.2021 року біля 17-18 год. почув, що десь тече вода. Пішов в магазин, в складі була вода і покликав маму ОСОБА_1 , яка прийшла і відразу почала черпати воду. В складі в двох приміщеннях була вода. Потім приїхала сестра мами ОСОБА_14 з чоловіком та сином. Вода текла по стінах і він зрозумів, що це тече з другого поверху де був бар ОСОБА_2 . Він на гору не заходив. ОСОБА_2 приїхав десь за 2 години. Зайшов у їхнє приміщення, а потім вони всі пішли до нього в бар. В їхньому приміщенні було взуття в коробках, яке стояло на відкритих стелажах, а також на землі. Також були морозильні камери з продуктами харчування, які згодом вийшли з ладу. Вони виносили взуття в коридор. Десь біля 22 год. світло зникло. На наступний день також прибирали та виносили взуття. У більшому складі було води приблизно 20 см. Де він туди заходив у гумових чоботах та виносив м`ясо, приблизно 15 кг.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що він як працівник поліції в той час обслуговував громаду смт. Дубляни. Було повідомлення ОСОБА_1 про затоплення її майна - громадянином ОСОБА_2 на першому поверсі в смт. Дубляни. 21.01.2021 року на місце події не виходив. На другий день йому показала ОСОБА_1 дане приміщення. На стелі були мокрі плями. Відібрав пояснення від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який пообіцяв відшкодувати збитки. Склад був закладений речами. Чи було взуття не пригадує. ОСОБА_1 не наголошувала ще на якихось знищених речах. Бачив морозильну камеру.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що займає посаду старости смт. Дубляни Самбірського району Львівської області. 25.01.2021 року в селищну раду звернулася ОСОБА_16 і сказала, що 21.01.2021 року її затопив ОСОБА_2 , просила вийти на місце зразу. Вона запитала чому так пізно звернулася, на що ОСОБА_1 пояснила, що була попередня домовленість про відшкодування шкоди, але не вийшло. Магазин зачинений, у ньому сирість. Вона, ОСОБА_17 (депутат ради), ОСОБА_2 , та його дружина ОСОБА_18 , ОСОБА_1 були на місці затоплення. Зайшли в кладову де були розкладені речі, протікань на стінах та води не бачила. Зйомок затоплення на телефоні не бачила. ОСОБА_1 просила ОСОБА_2 відшкодувати 5 000 грн. та морозильну камеру. Світло в приміщенні горіло, морозильні камери працювали. Підтвердила, що ОСОБА_19 привезли морозильну камеру і дали ОСОБА_1 5 000 грн. Яку суму ОСОБА_1 хотіла їй не відомо, але казала, що їй не вистачає. Затоплення вона не бачила. ОСОБА_1 казала, що прийде в селищну раду із зверненням, однак цього не зробила. Суханчаки сказали, що в день затоплення бачили воду на землі та мокроту на стіні. ОСОБА_1 поламану морозильну камеру не показувала. Дитяче взуття, може і доросле було невживане, але виглядало злежалим, було хаотично розкидане. ОСОБА_20 були, але взуття на них не було. З 2019 року приблизно магазин не працював та зачинений. Там раніше були продукти, хімія та одяг. ОСОБА_1 на зіпсовані продукти не скаржилась. В той час вона виходила на місце залиття до ОСОБА_1 як фізична особа, а не як посадова особа.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що її син ОСОБА_2 та невістка винаймають бар на другому поверсі в АДРЕСА_1 . Провели там воду, труба йшла з двору через шахту по бару. Труба йде попри стіну складу ОСОБА_1 , яка могла від морозу лопнути. Син казав, що трубу прорвало і затопило. 22.01.2021 року вона ходила до складу ОСОБА_1 , побачила мокру стіну 2х1 м., підлога була бетонна з порохами, була волога, води не було. В приміщенні була морозильна камера, казала ОСОБА_1 , що вона не працює. Вона хотіла відшкодувати шкоду, але ОСОБА_1 сказала що не треба, і в склад її не впустила, казала що буде сушити взуття. 24.01.2021 року ОСОБА_1 запросила її в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і почала викладати дитяче взуття і кидати в мішок, вимагала відшкодувати 5050 грн. Крім того, вона привезла ОСОБА_1 морозильну камеру не ушкоджену. ОСОБА_2 на другий день казав, що включав морозильну камеру ОСОБА_1 і вона працювала. Дитяче взуття вона забрала і невістка відвезла його в сиротинець, ціну взуття вона не оспорювала. Взуття було без коробок, злежале. Продуктів харчування ОСОБА_1 не показувала. Про ремонт морозильної камери їй не відомо. ОСОБА_1 хотіла від відповідача отримати ще 24 000 грн., але за що не казала.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що була разом із ОСОБА_11 на місці затоплення магазину ОСОБА_1 . Разом з ними були ОСОБА_19 . 25.01.2021 року ОСОБА_1 розповіла, що зверху прорвало трубу, але води в приміщенні не було, була вологість, сирість, все взуття затоплено. Казала, що була пошкоджена морозильна камера, яка була виключена, не показала чи вона робоча. ОСОБА_2 сказав, що дав свою камеру, взуття вони забрали і відвезли в дитячий будинок. В другому складському приміщенні теж було сиро, були різні речі. Хотіли розійтись на погоджених умовах, але ОСОБА_1 нічого конкретно не казала. В приміщенні була електрика, світло світило, була морозильна камера, яку передали Суханчаки позивачу. ОСОБА_1 включила морозильну камеру і вона працювала. На її запитання щодо відсутності доказів фото залиття, ОСОБА_1 відповіла, що мала, але видалила і показати не може. Акти не складалися, комісія не скликалася і офіційні документи не складалися. Петрова особисто підтвердила, що отримала від Суханчаків 5 000 грн. і морозильну камеру. Бачила, що деяке взуття було в коробках, в кульках і навалом. Було взуття нове і зношене. Мокрого взуття не бачила, слідів затоплення не бачила, води не було. Зі слів ОСОБА_19 їй відомо, що між повалою прорвало трубу. ОСОБА_21 казала, що якщо ще треба, то вони готові допомогти ОСОБА_1 , але як то все закінчилось не знає.
Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши докази у справі, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 200, 2 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 18.04.2011 року, виданого Дублянською селищною радою Самбірського району Львівської області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 316673401 від 02.12.2022 року.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 30.06.2009 року, виданого Дублянською селищною радою Самбірського району Львівської області, нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 467, 8 кв.м., на праві приватної власності належить Самбірському споживчому товариству.
Витягом з протоколу звітно-виборних зборів уповноважених Самбірського споживчого товариства від 24.10.2018 підтверджується, що ОСОБА_22 була одноголосно обрана головою правління Самбірського СТ.
У відповідності з договором від 29.12.2020, правління Самбірського СТ (Орендодавець), в особі голови правління Дутко Т.М. та ФОП ОСОБА_2 , в особі директора ОСОБА_2 (Орендатор), уклали даний договір, у відповідності з яким, Орендодавець здав, а Орендатор прийняв в орендне користування магазин, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 218,7 + (25) кв.м. для підприємницької діяльності. Термін оренди з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року.
Із заяви ОСОБА_1 на ім`я т.в.о. начальника Самбірського РВП ГУНП у Львівської області від 26.01.2021 відомо, що вона просить прийняти міри впливу згідно чинного законодавства до громадянина ОСОБА_2 , який відмовляється компенсувати їй матеріальну шкоду, оскільки 21.01.2021 в його приміщенні на другому поверсі двоповерхового будинку прорвало водопостачальну трубу та затопило товар магазину та приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Сума збитків на даний час встановлюється.
Згідно рапорту інспектора поліції Струналя І.В. від 26.01.2021, за наслідками перевірки повідомлення зі служби 102, яке надійшло 26.01.2021 о 18.15 від ОСОБА_1 , встановлено, що в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , на другому поверсі двоповерхового будинку прорвало водопровідну трубу та затопило приватне приміщення на першому поверсі ОСОБА_1 , в якому знаходились продовольчі та непродовольчі товари, згоріли морозильні камери. Заявниці надано роз`яснення щодо подальших її дій.
Із довідки ДОП ВП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Максимовського В. від 05.02.2021 відомо, що громадянин, який орендує приміщення на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , в якому тріснула труба водопроводу, від чого затопило майно ОСОБА_1 , 22.01.2021 компенсував ОСОБА_1 5 000 грн. та морозильну камеру. Однак, 01.02.2021 ОСОБА_1 повідомила, що це замала сума, потрібно доплатити 22 000 грн., але цей громадянин вважає, що компенсував завдані збитки. 05.02.2021 подальшу перевірку припинено, підготовлено відповідь заявниці, матеріали здані в архів.
24 травня 2021 року судовим експертом Дідовським Ю.Б. складено висновок експерта № 10 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи за заявою ОСОБА_1 та угоди №02-02/21, вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття нежитлових приміщень №5, №6, №7 згідно технічного паспорту в будівлі по АДРЕСА_1 , становить 7 001,28 грн.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п.8 ч.2 ст.16 ЦК України).
За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст.13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч.2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.
Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В ході розгляду справи було достовірно встановлено, та не заперечувалось відповідачем та його представником те, що залиття нежитлового приміщення, яке є у власності позивача - відбулось з вини відповідача та за обставин, на які покликається позивач і які були встановлені в судовому засіданні.
Проаналізувавши наявні у справі докази, надані стороною позивача на підтвердження розміру завданих збитків в сумі 7001,28 грн. - вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття нежитлового приміщення, визнання позову в цій частині позивачем та його представником, суд вважає їх належними, достатніми та такими, що беззаперечно підтверджують розмір зазначених збитків, які були завдані позивачу внаслідок винних дій відповідача, що призвело до залиття нежитлового приміщення, а тому позов в цій частині слід задовольнити.
Крім цього, як стверджує позивач, внаслідок залиття нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , було пошкоджено належний їй товар взуття, у зв`язку з чим їй було заподіяно майнової шкоди на загальну суму 191 079 грн. (без врахування вартості гумового взуття, яке не втратило товарного вигляду на суму 12 980 грн. та отриманої компенсації за 8 пар дитячого взуття в сумі 5 000 грн.).
На підтвердження позовних вимог та розміру завданих збитків на загальну суму 191 079 грн. позивачем надано до суду:
-Довідку №3928/АП/13-01-65-02 від 06.06.2022 Головного управління ДПС у Львівській області про знаходження на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності з 27.11.2017 по 26.10.2020, діяльність здійснювала на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок ІІ група);
-Договір-поставки №71 від 27.11.2017 про поставку ФОП ОСОБА_3 у власність ФОП ОСОБА_1 товару (взуття) згідно видаткової накладної, яка є невід`ємною частиною договору;
-Видаткова накладна №000005 від 27 листопада 2017 р. до Договору-поставки №71 від 27.11.2017 на загальну суму 150 260,00 грн. (асортимент: чоловіче та жіноче взуття 21 позиція : 463 шт.) ;
-Акт звірки взаєморозрахунків станом на 27.11.2017, згідно якого між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 розрахунки по видатковій накладній №000005 від 27 листопада 2017 р. проведені повністю;
-Договір купівлі-продажу №15-01-2019-01 від 15.01.2019 про продаж ФОП ОСОБА_4 та купівлю ФОП ОСОБА_1 товару промислового призначення згідно накладної, яка є невід`ємною частиною договору, на 150 658 грн.;
-накладна без номера і дати до Договору купівлі-продажу №15-01-2019-01 від 15.01.2019 на загальну суму 150 658 грн. (асортимент: чоловіче, жіноче та дитяче взуття 46 позицій : 867 шт.);
-Акт звірки взаєморозрахунків станом на 26.10.2020, згідно якого заборгованість між ФОП ОСОБА_1 перед ФОП ОСОБА_4 за Договором купівлі-продажу №15-01-2019-01 від 15.01.2019 становить 80 658,00 грн. ;
-Копії актів інвентаризації станом на 23.01.2018, станом на 01.01.2019, станом на 03.01.2020 р., станом на 01.01.201 та станом на 22.01.2021 (непридатне взуття в кількості 953 шт.).
З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявність шкоди, завданої їй пошкодженням належного їй товару взуття, внаслідок залиття нежитлового приміщення, та її розмір - 191 079 грн., оскільки позивач не є експертом, спеціалістом чи іншою компетентною особою, яка наділена і володіє відповідними повноваженнями для вчинення саме таких дій по визначенню розміру завданих збитків - реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Крім того, відповідач чи інші незаінтересовані особи у даній справі до огляду вищевказаного майна позивача (взуття яке було в залитому нежитловому приміщенні позивача) не залучались і з цього приводу документи не складались, а позивач, як сторона у даній справі, є заінтересованою особою, що ставить під сумнів її об`єктивність. У зв`язку з цим, суд вважає докази позивача, подані нею на підтвердження вказаних обставин, неналежними та недостатніми, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Покази, допитаних в судовому засіданні свідків, твердження позивача та її представника не підтверджують і висновки суду щодо цього не спростовують.
При цьому суд відхиляє інші обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, оскільки вони не знайшли підтвердження в судовому засіданні.
В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав, а згідно з ч. 2 цієї ж статті - моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної діями відповідача, суд виходить з того, що залиття нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , належним чином підтверджено і не заперечується відповідачем та його представником. Подія залиття вказаного приміщення та як наслідок необхідність його відновлення, завдало негативних емоцій та переживань позивачу і призвело до душевних страждань, порушення її звичного способу життя. Враховуючи конкретні обставини справи, розмір, тривалість та характер заподіяних моральних страждань й виходячи із засад розумності й справедливості, а також враховуючи позицію представника відповідача, який повністю погодився із розміром відшкодування моральної шкоди, яку просила позивач, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 10 000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.
Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить із такого.
Частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати, пов`язані із проведенням експертизи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).
При зверненні до суду із позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2973,20 грн
Позов задоволено на 7,97 %:, а тому, в силу вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 236,97 грн. судового збору (7,97% з 2973,20 грн).
Також позивачка заявляла вимогу про відшкодування понесених нею витрат в розмірі 5 148,00 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи.
Згідно ч.6 ст.139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Враховуючи ті обставини, що ні позивачем ні її представником не представлено суду та не долучено до матеріалів справи жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесених позивачем ОСОБА_1 витрат в розмірі 5148,00 грн. за підготовку судовим експертом Дідовським Ю.Б. висновку будівельно-технічної експертизи № 10 від 24 травня 2021 року, суд вважає, що правові підстави для покладення даної суми на відповідача, у відповідності із вимогами ч.2 ст.141 ЦПК України, відсутні, а тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити.
Керуючись ст.ст.12. 13, 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263 265, 274, 279 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7 001 (сім тисяч одна) грн. 28 коп. на відшкодування майнової шкоди та у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 236 (двісті тридцять шість) грн. 97 коп.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Повний текст рішення складений 23 січня 2025 року.
Суддя