Справа № 702/1076/24
Провадження № 2/702/67/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2025 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Барської Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Карабань З.І.,

представника позивача - Стельниковича С.А.,

позивач ОСОБА_1 - не з`явилась,

представник відповідача Монастирищенської міської територіальної громади в особі Монастирищенської міської ради - не з`явився,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Марців Ірина Василівна - не з`явилась,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Марців Ірина Василівна до Монастирищенської міської територіальної громади в особі Монастирищенської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У заяві посилалася на те, що вона є онукою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадщини покійної бабусі ввійшли всі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку зі смертю, у тому числі і право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9118 га з кадастровим номером :02:001:0381, що розташована на території Шарнопільської сільської ради Черкаської області.

ОСОБА_1 стверджує, що спадкоємці першої черги покійної ОСОБА_2 померли і наразі вона є її єдиним спадкоємцем. Маючи на меті оформити свої спадкові права, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивач звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Марців І.В., однак прийнятою 04.04.2024 постановою приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва з мотивів пропуску строку для прийняття спадщини та не подання відомостей/документів про останнє місце проживання спадкодавця.

Поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач обґрунтовує тим, що їй не було відомо, що на момент смерті ОСОБА_2 остання була власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9118 га з кадастровим номером :02:001:0381; про наявність у покійної спадкового майна дізналась із випадково виявленого Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР №016364.

Позивач переконана, що наведені обставини є безумною підставою для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Постановленою 27.11.2024 ухвалою позов прийнятий до розгляду, у справі відкрите загальне позовне провадження , призначено у ній підготовче судове засідання та відповідачу визначений термін для подання відзиву на позов.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25.12.2024 підготовче провадження у справі закрите і призначений її судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_3 позовну заяву підтримав повністю, просив її задовольнити та пояснив, що після смерті ОСОБА_2 залишилась земельна ділянка, яку за законом має право успадкувати позивач ОСОБА_1 , однак свідоцтво про право на спадщину отримати вона не може, оскільки у визначений шестимісячний строк не подала заяву про прийняття спадщини.

Представник позивача стверджує, що спадкоємці першої черги ОСОБА_2 померли, тому право на спадкування має лише позивач, але про існування у бабусі спадкового майна до 2024 року їй відомо не було, тому представник позивача переконаний, що викладені у позовній заяві доводи дають підстави для визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

На запитання суду ОСОБА_3 пояснив, що про існування спадкового майна ОСОБА_1 дізналась у 2024 році, після отримання у Шарнопільській сільській раді копії Державного акта про право власності на землю.

Представник відповідача Монастирищенської міської територіальної громади в особі Монастирищенської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Марців Ірина Василівна до суду не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність через зайнятість на роботі.

Заслухавши представника позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідно до копії виданого 24.11.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Городок Городоцького району Львівської області у віці 80 років померла ОСОБА_2 , про що в Книзі реєстру смертей 24.11.2008 зроблений відповідний актовий запис за №179 (а.с. 13).

Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть №1 від 21.11.2008 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 вдома за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 (а.с.14).

За змістом копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.04.2024 №76485251 інформація щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня (а.с. 17).

Прийнятою 04.04.2024 постановою приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Марців І. В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,91 га, яка розташована на території Шарнопільської сільської ради Черкаської області і належала її бабі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини та не подання відомостей/документів про останнє місце проживання спадкодавця (а.с. 18).

Згідно з копією Державного акта серії ІІІ-ЧР №016364 від 25.12.2002 земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 2,91 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шарнопільської сільської ради Черкаської області, була власністю ОСОБА_2 (а.с. 19).

Відповідно до копії Витягу №НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 06.03.2024 нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0381 складає 134044,55 гривень (а.с.20).

05.11.2024 приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Марців І.В. повідомила Монастирищенський районний суд про те, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась (а.с.16).

Відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №76485251 від 04.04.2024 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня (а.с.17).

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , що видане 02.01.2004 відділом РАЦС РУЮ Львівської області, підтверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Городок Львівської області померла ОСОБА_4 (а.с.12).

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , що видане 24.01.2017 Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Кам`янське Дніпропетровської області ОСОБА_5 .

Доказів того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є ріднею позивача суду не надано.

Також позивачем не надані суду докази на підтвердження того, що у покійної ОСОБА_2 відсутні спадкоємці першої черги, а позивач ОСОБА_1 є її рідною онукою і єдиним спадкоємцем.

Згідно з копією технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 2,9118 га гр. ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Шарнопільської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, кадастровий номер :02:001:0381, документація виготовлена у 2018 році на виконання укладеного із замовником ОСОБА_1 17.04.2018 договору №71234Мон00087 (а.с.21).

На аркуші справи 23 наявна копія підписаної позивачем ОСОБА_1 17 квітня 2018 року заяви до Монастирищенського відділу ДП «Черкаський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» з проханням виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9118 га в адмінмежах Шарнопільської сільської ради.

До заяви заявник ОСОБА_1 , окрім копії паспорта та ідентифікаційного коду, додає копію державного акта (а.с.23).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За приписами частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі №626/274/22.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших.

Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.

Тобто після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (у зв`язку зі своєю спорідненістю зі спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність в нього права на спадкування.

У цьому аспекті потрібно також враховувати, що право на прийняття спадщини є суб`єктивним цивільним правом, зміст якого полягає в тому, що спадкоємцю надано альтернативу: прийняти спадщину або відмовитися від неї.

Право особи на відмову від прийняття спадщини може бути реалізоване, зокрема, й шляхом неподання спадкоємцем протягом встановленого ЦК України строку заяви про прийняття спадщини, а реалізація цього права передбачає виникнення чи можливість виникнення в інших осіб права на спадкування та, як наслідок, набуття ними матеріального права, втручаючись у яке, потрібно дотримуватися, зокрема, й принципу «пропорційності».

Адже безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини і упродовж шести місяців з часу відкриття спадщини не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заявлену вимогу про визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини мотивує тим, що їй не було відомо, що ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9118 га, яка розташована на території Шарнопільської сільської ради Черкаської області; що про наявність спадкового майна дізналась у 2024 році коли, перекладаючи бабині документи, знайшла державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР №016364.

Однак, ці наведені позивачем обставини суд оцінює критично і не вважає їх такими, що унеможливлювали своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки відсутність інформації про наявність у спадкодавця спадкового майна не є тією обставиною, яка перешкоджає спадкоємцю своєчасно подати заяву про прийняття спадщини.

Більше того, суд критично оцінює ці наведені позивачем обставини і з причин їх недостовірності, оскільки дослідженням копії технічної документації із землеустрою суд встановив, що у квітні 2018 року, тобто понад шість років тому, саме за заявою позивача виготовлялась технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж належної ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9118 га, і саме позивач ОСОБА_6 до заяви з проханням виготовити технічну документацію із землеустрою додавала копію державного акта.

Отже, зазначені позивачем ОСОБА_1 причини пропуску строку для прийняття спадщини суд не визнає поважними, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що в ініціатора позову є поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій.

Враховуючи тривалість пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, а також, беручи до уваги встановлені обставини, суд вважає, що позивачка не довела існування об`єктивних перешкод для подачі заяви про прийняття спадщини, а отже, не довела, що пропуск строку відбувся з поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 141, 142, 206, 258-260, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Монастирищенської міської територіальної громади в особі Монастирищенської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Марців Ірина Василівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Монастирищенська міська територіальна громада в особі Монастирищенської міської ради місцезнаходження вул. Соборна, 117, м. Монастирище Уманського району Черкаської області, 19101.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Марців Ірина Василівна місцезнаходження вул. Перемишльська, 13, прим.6, м. Городок, Львівського району Львівської області.

Повне судове рішення складене 26 січня 2025 року.

Суддя Тетяна БАРСЬКА