БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-о/356/10/25
Справа № 356/44/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 суддя Березанського міського суду Київської області Дудар Т.В., отримавши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин,

ВСТАНОВИЛА:

До Березанського міського суду Київської області із заявою в інтересах ОСОБА_1 звернулася представник заявника адвокат Трайно Т.В., заінтересовані особи: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як встановлено статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження (ч. 1 ст. 187 ЦПК України).

Проаналізувавши подану заяву, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху у зв`язку з тим, що подана без додержання вимог ст. 175 ЦПК України.

Так, заявник ОСОБА_1 просить суд визнати його батька солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер обслуги 6-го гранатометного відділення протитанкового взводу 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 зниклим безвісти за особливих обставин, на вимогу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вказує заявник, метою його звернення до суду є отримання підтвердження підстав того, що його батько є особою, зниклою безвісти за особливих обставин на вимогу органів РТЦК та СП у відповідності до вимог п. 4 ч. 2 Переліку документів, що подаються військовозобов`язаними для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Заявник посилається на те, що як єдиний син у батька, він не підлягає призову на військову службу, як близький родич (син) зниклого безвісти за особливих обставин під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану та внесеного 11.09.2024 в Єдиний реєстр осіб, зниклих безвісти за особливих обставин МВС України за № 8.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Звертаючись до суду із заявою ОСОБА_1 , посилаючись на ст. 305 ЦПК України, прохальну частину заяви викладає таким чином: «визнати його батька солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер обслуги 6-го гранатометного відділення протитанкового взводу 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 зниклим безвісти за особливих обставин, на вимогу РТЦК та СП».

Необхідність звернення до суду із заявою ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він має намір отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як це передбачено п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

При цьому, у самій заяві наголошено на тому, що: "правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин не є тотожним правовому статусу фізичної особи, визнаної в судовому порядку безвісно відсутньою, існують істотні відмінності у вказаних правових статусах, зокрема, законодавством визначені різні способи їх набуття".

Прохальна частина заяви викладена таким чином, що це дає підстави дійти висновку, що заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: визнати його батька солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер обслуги 6-го гранатометного відділення протитанкового взводу 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 зниклим безвісти за особливих обставин, на вимогу РТЦК та СП, а не визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Як передбачено ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту, які передбачені ч. 1 ст. 315 ЦПК України та у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Частиною першою статті 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 320/948/18 (провадження N 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

При співвіднесенні викладу обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги та змісту прохальної частини заяви не вбачається можливим чітко встановити зміст вимог та спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який заявник просить суд визначити у рішенні, а саме: при викладенні обставин заявник посилається на норми ст. 305 ЦПК України, ст. 43 ЦК України, що регулюють питання визнання особи безвісно відсутньою, при цьому у прохальній частині заяви йдеться про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин.

При цьому заявником не заперечується те, що правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин не є тотожним правовому статусу фізичної особи, визнаної в судовому порядку безвісно відсутньою.

Суд звертає увагу на те, що від визначення змісту вимог та обраного відповідного способу захисту свого права чи інтересу залежить і порядок розгляду такої заяви: ст. 305-309 ЦПК України або ст. 315-316, 318-319 ЦПК України.

Зазначене вище свідчить про неналежне виконання вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Відтак, заявнику необхідно усунути недоліки, які має заява, а саме: належним чином викласти зміст вимог з врахуванням обраного способу захисту прав або інтересів, передбачений законом, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який заявник просить суд визначити у рішенні.

За змістом статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 4, 12, 175, 184-185, 294 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин, - залишити без руху, надавши заявнику строк в 10 (десять) днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити заявнику, що в разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною та повернута йому.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Т. В. Дудар