Справа №333/9508/24
Провадження №2/333/923/25
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Бережної Д.О.,

представника позивача за довіреністю Торосян Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.10.2024 звернулась до суду із позовом до ТОВ «Дебт Форс», в якому позивач просить суд виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №75192 від 12.06.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 42579,09 грн. визнати таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого напису №75192 від 12.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О. 04.10.2024 відкрито виконавче провадження №67628870. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме заборгованість за кредитом не є безспірною, нарахування заборгованості не підтверджується документами. Крім того, позивачка не укладала з ТОВ «Вердикт Капітал» нотаріально посвідчених кредитних договорів, отже вчинення виконавчого напису на договорі, який не посвідчений нотаріально вважає незаконним.

Ухвалою Комунарського районного суду від 01.11.2024 року зупинено стягнення за виконавчим провадженням №67628870 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 42579,09 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду від 01.11.2024 року цивільну справу прийнято до провадження судді Варнавської Л.О. Призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Окрім того, зазначеною ухвалою суду витребувано у Київському обласному державному нотаріальному архіві належним чином засвідчену копію матеріалів нотаріальної справи, відповідно до яких вчинено виконавчий напис.

24.12.2024 року на виконання вимог ухвали суду від 01.11.2024 Київським обласним державним нотаріальним архівом надано копію документів, що знаходяться в матеріалах нотаріальної справи за реєстровим номером №75192.

05.12.2024 до суду надійшов відзив ТОВ «Дебт Форс» в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вважає, що виконавчий напис відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, її інтереси в судовому засіданні представляла за довіреністю Торосян Є.Г., яка позов підтримала з підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна в судове засідання не з`явилась.

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в судове засідання не направило свого представника, про час та місце розгляду справи сповіщалось належним чином.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинений виконавчий напис №75192 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капитал» заборгованості за кредитним договором 490947986 від 09.11.2015. згідно цього виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 р по 28.05.2021 р., розмір заборгованості складає 41929,09 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7034,02 грн., прострочена заборгованість за комісією 1432,81 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 17249,03 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 7300 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача в розмірі 650 грн., які підлягають стягненню з боржника. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 42579,09 грн.

Для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані наступні документи:

-Заява на вчинення виконавчого напису ТОВ «Вердикт Капітал» від 31.05.2021, з якої вбачається, що кредитний договір №490947986 від 09.11.2015 був укладений між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк». Правонаступником АТ «Альфа-Банк» на підставі відступлення прав вимоги №1 від 21.06.2016 є ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 р. є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 р. є ТОВ «Вердикт Капітал»;

-Виписка з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , з якого вбачається, що заборгованість за сумою кредиту становить 7034,02 грн., заборгованість за процентами та комісією становить 34895,07 грн.;

-Анкета-заява про акценпт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб;

-Оферта на укладання угоди про надання особистого кредиту №490947986 від 09.11.2015 р.;

-Акцепт пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту №490947986;

-Додаток №1 до угоди про надання кредиту №490947986 від 09.11.2015 Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки;

-Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту на реструктуризацію заборгованості по кредитній картці від 09.11.2015;

-Заява ОСОБА_1 від 09.11.2015

-Копія паспорту ОСОБА_1 та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

В даному випадку відсутні докази переходу права вимоги до ТОВ «Дебт Форс» за кредитним договором №490947986 від 09.11.2015 який був укладений між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк». В заяві про видачу виконавчого напису відповідач зазначає про існування певних договорів відступлення прав вимоги, але письмових доказів про це нотаріусу не надає.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року.

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Із наданого виконавчого напису вбачається, що нараховані відсотки за користування кредитом та комісією. Між тим, стягувачем не надано інформацію щодо детального розрахунку розміру нарахованих відсотків. Тобто, нараховані відсотки не можуть вважатися безспірними, оскільки не надано детального розрахунку, який би підтверджував відповідність нарахованої суми умовам договору.

В матеріалах справи також відсутня вимога банку про сплату заборгованості та її можливе стягнення шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса. Стороною відповідача зазначена обставина не спростована.

Також згідно наданих матеріалів не можливо встановити, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу був наданий оригінал кредитного договору, який посвідчений нотаріусом.

Стороною відповідача зазначена обставина не спростована.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, а повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Та обставина, що ОСОБА_1 не отримала письмову вимогу виключає можливість вчинення виконавчого напису.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

За таких обставин виконавчий напис №75192 від 20.06.2021 року є незаконним та слід його визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду із позовною заявою сплачено сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн., за подання позовної заяви та судовий збір у розмірі 605,60 грн. за заяву про забезпечення позову, який підлягає стягненню з відповідача. Загальна сума витрат по сплаті судового збору становить 1816,80 грн.

Таким чином необхідно стягнути вказані витрати з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за заявленими позовними вимогами в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті133та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.141ЦПК України інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.8 ст. 141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи,встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що між адвокатом Цимбал А.А. та позивачем 30 жовтня 2024 року було укладено Договір про надання правової допомоги у цивільній справі, копія якого міститься в матеріалах справи. Згідно Акту виконаних робіт до Угоди №131-вн/ц-24 про надання правової допомоги від 11.11.2024 адвокат Цимбал А.А. надала ОСОБА_1 наступні послуги: складання та направлення позовної заяви 10000 грн., складання та направлення заяви про забезпечення позову 5000 грн., надання консультації 2000 грн., попередня оплата участі в судових засіданнях 3000 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №65 від 11.11.2024 ОСОБА_1 заплатила адвокату Цимбал А.А. 20000 грн. на підставі угоди №131-вн/ц/24 від 30.10.2024.

Представником відповідача заявлено про зменшення витрат на правничу допомогу, з тих підстав, що витрати вказані позивачем є занадто завищеними, оскільки виходячи із предмету позову, справа не є складною, є стала судова практика з розгляду даної категорії спорів, заявлений розмір витрат правничої допомоги є необґрунтованим та являється завищеним.

Розглянувши доводи сторін та надані докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з огляду на таке.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 174 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді, враховуючи обсяг виконаних робіт, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу

Суд при зменшенні витратна правову допомогу також враховує: чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Відтак, враховуючи категорію справи та обізнаність представника у такій справі, а також судовій практиці з цього приводу, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності та розумності витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та результатів розгляду такої, на переконання суду достатньою сумою витрат на правову допомогу, яку необхідно стягнути, буде 7000 грн.

Керуючись ст.ст. 12-18,76, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №75192 від 12.06.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 42579,09 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 1816 гривень 80 копійок судового збору та витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська