справа № 570/3353/24
провадження № 2/570/1163/2024
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне вул.C.Петлюри, 10/ в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок залиття жилого приміщення,

в с т а н о в и в:

покликаючись на завдану майнову шкоду внаслідок залиття квартири, позивач у поданій до суду 03 липня 2024 року позовній заяві просить стягнути понесену майнову шкоду в розмірі 91 755 грн. та судові витрати в розмірі 22 816 грн. 80 коп.

У поданих до суду заявах позивач та її представник адвокат Володимир Цуняк підтримують у повному обсязі.

Відповідач відзив на позов не подав.

Всі учасники справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явилися.

Позивач та її представник у поданих до суду заявах не заперечують проти винесення заочного рішення, просять справу слухати у їх відсутність.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, зважаючи на те, що їх з"явлення не визнане обов`язковим, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку заочного розгляду у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд встановив такі обставини.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 27.12.2014 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31813841 від 27.12.2014.

22 лютого 2024 року позивач виявив залиття її квартири.

Факт залиття підтверджується складеним ОСББ "1 Травня - 6" актом від 20 березня 2024 року про залиття, аварію, що трапилась в системі квартирного водовідведення (каналізації).

З вказаного Акту від 20 березня 2024 року вбачається, що 22.02.2024 мешканці квартири АДРЕСА_2 , виявили протікання води зі стелі кімнати-вітальні, набухання та руйнація гіпсокартону стелі, намокання та деформація стін, виконаних з гіпсових листів, внаслідок чого відбулось поступове залиття кімнати. Як в подальшому було встановлено, залиття квартири АДРЕСА_3 відбувалось з другого поверху будинку, а саме із приміщення санвузлу квартири АДРЕСА_4 , власники якої або будь-які інші особи, не проживають в цій квартирі більш як три роки. Після встановлення контакту з власниками квартири АДРЕСА_4 , які перебувають за кордоном, прибув їх представник, який відчинив квартиру і присутні зафіксували залиття санвузлу цієї квартири водою та нечистотами каналізаційних стоків. В той же час, ознаки залиття квартири АДРЕСА_4 третього поверху, були відсутні.

З метою з?ясування чи не забитий центральний стояк водовідведення і каналізації по всій довжині від третього до першого поверхів, з дозволу власників квартири АДРЕСА_3 , на першому поверсі був оглянутий ревізійний отвір, що засвідчило, що при злитті води з кранів квартири АДРЕСА_5 на третьому поверсі, вода вільно сходила і без перешкод потрапляла у відчинений для огляду каналізаційний люк на подвір`ї. В той же час, зі сходженням води з третього поверху, рівень води в підлоговому трапі санвузлу квартири АДРЕСА_4 збільшувався і вода переливалась на плитку підлоги. Те ж саме відбувалось при зливі води з кранів та унітазу квартири АДРЕСА_4 , що свідчило про засмічення каналізаційної мережі квартири виключно в проміжку до центрального стояка водовідведення. Також, для підтвердження цієї версії, на першому поверсі був вирізаний стіновий гіпсокартон і частково демонтований центральний каналізаційний стояк між першим і другим поверхами. Це також дозволило переконатись, що центральна магістраль (стояк) водовідведення була справна по всій довжині і будь-які сторонні предмети, які б перешкоджали руху стоків, були відсутні. Це засвідчує відсутність вини в залитті квартири АДРЕСА_3 мешканцями квартири АДРЕСА_5 , що знаходиться на третьому поверсі над квартирою АДРЕСА_4 .

На день обстеження комісія встановила, що внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 пошкоджена стеля і стіни кімнати, виконані із гіпсокартонних листів, площею 26 м.кв., залите нечистотами ковролінове покриття, декоративні дерев?яні стінові панелі інтер?єру, штори і тюль, пошкоджені датчити пожежної системи. Меблі під час залиття з кімнати винесені і мешканці квартири АДРЕСА_3 на занесенні їх пошкоджень до акту не наполягали.

Враховуючи, що залиття квартири АДРЕСА_3 відбулось нечистотами каналізаційних стоків, в залитій кімнаті в подальшому підлягають демонтажу залишки стельового гіпсокартону, стіновий гіпсокартон, коврове покриття підлоги. Вся площа підлягає обробленню антисептиком.

Окрім цього, відповідно до Акту ОСББ від 20.03.2024 причиною залиття квартири АДРЕСА_3 , що трапилась через несправність (засмічення) системи водовідведення з квартири АДРЕСА_4 до центрального стояка водовідведення (каналізації), є відсутність належного обслуговування системи власниками квартири АДРЕСА_4 , залишення квартири без догляду на тривалий період, що позбавило можливості вчасно виявити і усунути засмічення в системі водовідведення квартири і не допустити залиття квартири АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується договором купівлі-продажу серії НОВ 292305 від 30.09.2019 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №182975345 від 30.09.2019 року.

Згідно Акту ОСББ від 20.03.2024 власники (мешканці) квартири АДРЕСА_4 запрошувались до роботи комісії і складання цього акту через надсилання до комісії свого представника, втім відмовились це зробити. Представник власників квартири АДРЕСА_4 по імені «Олександр», який відчинив квартиру АДРЕСА_4 під час затоплення і був присутнім при з?ясуванні обставин і причин залиття, теж відмовився бути представником при складанні акту.

Розмір майнової шкоди визначений висновком експерта №240320/4_ЮШ за результатами будівельно-технічної експертизи, складеного 26.03.2024 судовим експертом Шекелем Юрієм Васильовичем, відповідно до якого розмір завданої матеріальної шкоди квартири АДРЕСА_1 становить 91 755 грн.

За проведення експертизи позивач сплатив 6 000 грн за послуги судового експерта, що підтверджується рахунком-фактурою №КС-0000003 від 26.03.2024 та платіжною інструкцією №51 від 28.03.2024.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався на адресу відповідача у справі з вимогою щодо врегулювання спору мирним шляхом, однак завдану майнову шкоду в добровільному порядку відповідач не відшкодував.

До спірних правовідносин суд застосовує такі норми права.

Згідно із ст.317, ч.4 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує.

За змістом положень ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування /ч.1 ст.177 ЖК України/.

Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №572 від 8 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки, проводити за власні кошти ремонт квартири.

Суд прийшов до таких висновків, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується навсебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Факт завдання шкоди, якщо ця особа не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.

Згідно Додатку № 4 та роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 №12/20-11-1975) в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Якщо власник житла, який спричинив залиття, відмовляється від підписання акту, це не може вплинути на його правильність та юридичну значимість (постанова КЦС ВС по справі №753/20314/15-ц від 12.11.2018).

Як вбачається з Акту про залиття, аварію, що трапилась в системі квартирного водовідведення (каналізації) від 20 березня 2024 року, він складений та підписаний членами комісії після обстеження квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_7 , містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дату його складання, анкетні дані та посади членів комісії, які приймали участь у його складанні, адресу квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, адресу квартири, з якої відбулося залиття, а відтак цей акт є належним і допустимим доказом протиправності поведінки відповідача та її вини у залитті квартири позивача та заподіянні їй майнової шкоди. При цьому варто зазначити, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події та встановлює причини такого залиття і винних осіб.

Також, на підставі ч.1 і 2 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили та оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу (стаття 110 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1.3., 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (в редакції на час проведення експертизи) для юридичних і фізичних осіб на договірних засадах експертами проводяться експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи.

Підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. В інших випадках проводиться експертне дослідження, підставою для якого є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовою заявою (листом) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються.

Результати проведення експертиз та експертних досліджень викладаються у письмовому документі - висновку експерта.

Встановлено, що висновок судового експерта Шекеля Ю.В. № 240320/4_ЮШ від 26 березня 2024 року, складений на замовлення позивача ОСОБА_1 в порядку статті 106 ЦПК України і цей висновок експертного дослідження складений особою, яка є судовим експертом і має право на здійснення такого виду експертизи на підставі свідоцтв, виданих Міністерством юстиції України № 109-22/П, №110-22/П, №111-22/П. Експертом підтверджено факт обізнаності щодо кримінальної відповідальності за ст.384 КК України за завідомо неправдивий висновок.

Отже, факт залиття квартири АДРЕСА_3 , власником якої є позивач, підтверджується Актом про залиття, аварію, що трапилась в системі квартирного водовідведення (каналізації) від 20.03.2024 та висновком експерта 240320/4_ЮШ від 26.03.2024, які відповідно до статей 77, 78 ЦПК України є належними і допустимими доказами.

Беручи до уваги надані позивачем докази, суд вважає, що позивач довів факт залиття, розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири, при цьому відповідачем ОСОБА_2 доказів того, що залиття належної позивачу квартири, відбулося з вини інших осіб суду не надано. Будь-яких доказів на спростування зазначених у акті відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень відповідач також не надала, у матеріалах справи відсутні інші докази щодо розміру спричиненої майнової шкоди. Клопотання про проведення в справі судової експертизи, зокрема на предмет встановлення розміру шкоди, відповідач не заявляв.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду.

Суд вважає, що відповідач не спростував своєї вини у заподіянні шкоди, позивач належними доказами довів заподіяння шкоди та її розмір, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач не надав будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені у них, такими, що не відповідають дійсності. Наявні у справі докази є належними, допустимими і достатніми для висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної відповідачем майнової шкоди, яка в добровільному порядку відповідачем не відшкодована. При визначенні розміру матеріальної шкоди суд враховує її документальну підтвердженість.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п.6 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп. за подання позову майнового характеру та 605 грн. 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову.

Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідача на користь позивача інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами (ст.139 ЦПК України).

У матеріалах справи наявні докази оплати позивачем висновку №№240320/4_ЮШ за результатами будівельно-технічної експертизи, складеного 26.03.2024 судовим експертом Шекелем Юрієм Васильовичем, що підтверджується платіжною інструкцією №51 від 28.03.2024.

Оскільки витрати позивача на отримання висновку підтверджені належними доказами, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 6 000 грн. 00 коп.

Щодо стягнення понесених витрат на правничу допомогу.

Правничу допомогу у цій справі позивачу надавало Адвокатське об`єднання "Адвокатська контора Цуняка" за Договором №11 про надання правничої допомоги у формі представництва/захисту від 17 червня 2024 року та Додатком №1 від 17 червня 2024 року. За виконання умов даного Договору гонорар встановлюється у фіксованому розмірі 15 000 грн.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року (№ 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18.

При вирішенні стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до висновку, що обсяг наданих адвокатом послуг з правової допомоги адвоката у цій справі не є значним, визначений адвокатом розмір витрат на правову допомогу адвоката є завищеним та таким, що не відповідає складності справи та значенню справи для сторони, тому вважає за можливе зменшити розмір витрат до 3 000 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ч.7 ст.158 ЦПК України встановлює, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Отже, оскільки клопотань від учасників справи про скасування заходів забезпечення позову не надходило, враховуючи норми ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 05 серпня 2024 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.263-265, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок залиття жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 91 755грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову в розмірі 1 211 грн. 20 коп., судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 605 грн. 60 коп.,витрати на проведення експертизи в розмірі 6 000 гр. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп., а всього судових витрат на загальну суму 10 816 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення виготовлене 23 січня 2025 року.

Суддя Кушнір Н.В.