Провадження № 2/554/413/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Єсліковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 25.03.2015 року; вказав, що від цього шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносити та сімейні обов`язки. Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2024 року, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін, а тому позивач просить розірвати шлюб та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на правову допомогу, у сумі 5000 грн.

Ухвалою суду від 26.11.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20.12.2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає. Просить відмовити позивачу у стягненні на його користь витрат на правничу допомогу в сумі 5000 гривень у повному обсязі; стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені у зв`язку з розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень.

В обґрунтування відзиву зазначає, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Щодо вимог позивача про стягнення з неї на його користь витрат на правничу допомогу в сумі 5000 гривень зазначає, що на даний час вона не працює та не має доходу, після розірвання шлюбу на її утриманні залишиться малолітня дитина, тому вважає,

що стягнення з неї на користь позивача 5000 гривень витрат на правничу

допомогу поставить її та дитину у скрутне матеріальне становище.

Вказує на те, що позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 5000 гривень, які він нібито поніс в зв`язку з поданням даного позову до суду. В той же час, у тексті позовної заяви вказано, що з метою належного захисту порушеного права між ОСОБА_4 та адвокатом Савченко Тетяною Іванівною укладено договір про надання правничої допомоги та визначено гонорар в розмірі 5000 грн.

На обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу позивачем

надані наступні документи: копію договору б/н про надання правничої допомоги та представництва від 30.10.2024 року, укладеного між адвокатом Савченко Т.І. та позивачем ОСОБА_1 . Предметом даного Договору у розділі 1 зазначено: «надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних їх прав та законних інтересів у цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних справах». Також додано копію додаткової угоди до Договору від 25.11.2024 року, сторонами якої є адвокат Савченко Т.І. та ОСОБА_1 , згідно умов якої, зазначених у пункті 1 даної додаткової угоди - «за надання юридичних послуг згідно Договору б/н від 30.10.2024 року, а саме: підготовку та подання позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, погодили розмір гонорару в сумі 5000 грн.

В той же час, відповідно до копії квитанції б/н від 25.11.2024 року, яка також додана до позовної заяви, адвокат Савченко Т.І. одержала від ОСОБА_1 за ознайомлення з матеріалами адміністративної справи гонорар в сумі 5000 гривень. Таким чином, надані позивачем копії документів не доводять взагалі факту понесення ним витрат на правничу допомогу саме по даній справі про розірвання шлюбу.

Вважає, що навіть за умови, якщо б позивач довів факт понесення ним витрат на правничу допомогу, то їх розмір в сумі 5000 гривень за складання позовної заяви про розірвання шлюбу не відповідає ні складності виконаної адвокатом роботи по складанню стандартної позовної заяви про розірвання шлюбу, ні обсягу виконаної роботи адвокатом та затраченого на цю роботу часу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Савченко Т.І. надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, згідно відзиву просила проводити розгляд справи без її участі, представник відповідача адвокат Рожнів Я.Я. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ст.ст.211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами.

Із свідоцтва про шлюб, що було видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, вбачається, що сторони 25.03.2015 року зареєстрували шлюб, актовий запис №229 (а.с.6). Сторони є батьками малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.10).

В судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Судом, також, встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, суперечок про місце проживання дитини немає.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та інтересам їх доньки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат,понесених на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст.134 ЦПК України, разом з позовною заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послу і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2018 р.). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, представником позивача надано акт приймання передачі наданих послуг від 25.11.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Савченко Т.І., згідно якого вартість послуг складає 5 000 грн., (а.с.13), копія квитанції б/н від 25.11.2024 року, згідно якої адвокат Савченко Т.І. одержала від ОСОБА_1 за ознайомлення з матеріалами адміністративної справи гонорар в сумі 5000 грн., (а.с.14), копію додаткової угоди до Договору від 30.10.2024 року, сторонами якої є адвокат Савченко Т.І. та ОСОБА_1 , згідно умов якої, зазначено у пункті 1 даної додаткової угоди - за надання юридичних послуг згідно Договору б/н від 30.10.2024 року, а саме: підготовку та подання позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, погодили розмір гонорару в сумі 5000 грн.(а.с.15). Таким чином надані позивачем копії документів не доводять взагалі факту понесення ним витрат на правничу допомогу саме по даній справі про розірвання шлюбу.

Отже, позивачем не доведено, що ним в даній справі понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., а тому вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги відповідача про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги задоволено, відповідач не заперечувала проти задоволення позову, суд не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 105 ч.3, 112,113, 114 ч.2 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 81,133,141, 223,229, 247, 263,265,268, 280,282,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований 25.03.2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, вбачається, актовий запис №229.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя А.М.Чуванова