Провадження № 2/127/4302/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.01.2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.

за участі секретаря судового засідання Близнюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь основний борг у розмірі 1 907 062, 00 грн., відсотки у розмірі 9 697 323, 00 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 116 172, 00 грн. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 на власні особисті потреби грошову суму у гривнях, що еквівалентна 53 320, 00 доларів США. Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком О.Б. та зареєстровано в реєстрі за №5587. Згідно з п. 2 Договору позики зазначена вище сума грошей отримана позичальником від позикодавця повністю до оформлення цього договору. Згідно з п. 3 Договору позики повернення грошей має відбутись в АДРЕСА_1 , в день фактичного повернення грошових коштів в повному обсязі, тобто 25 квітня 2023 року. Дострокове повернення позики припустиме.

Також сторонами того ж дня було укладено договір іпотеки (зареєстровано в реєстрі за №5588). Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки, іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, що випливають з вищевказаного Договору позики, без нарахування відсотків за користування позикою. Згідно з п. 1.3 Договору іпотеки в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме земельна ділянка площею 0,01 га, кадастровий номер :09:001:0080, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, розташована по АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 1.4 Договору іпотеки згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 22.10.2022 вартість земельної ділянки складає 42 775 гривень. Керуючись умовами Договору іпотеки, враховуючи неповернення суми боргу відповідачем, позивач 26.12.2023 здійснив реєстрацію не себе права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0080.

Позивач зазначає, що сума боргу була отримана відповідачем у гривнях, що еквівалентно 53320 доларів США станом на 25 жовтня 2022 року.

Офіційний курс НБУ 25 жовтня 2022 року становив 36,5686 грн. за долар США (USD). Відтак сума боргу склала 53320 ? 36,5686 = 1 949 837, 75 гривень. Керуючись умовами Договору іпотеки, враховуючи неповернення суми боргу відповідачем, позивач 26.12.2023 здійснив реєстрацію на себе права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0080 в рахунок суми боргу. Вартість земельної ділянки складає 42775 гривень відповідно до експертної грошової оцінки земельної ділянки від 22.10.2022. Таким чином після 26.12.2023 сума боргу зменшилась на 42775 грн. і склала 1 907 062,75 гривень.

Згідно з п. 4 Договору позики у випадку, коли позичальник не поверне суму позики в строк, він зобов?язаний сплатити суму боргу відповідно до ст. 625 ЦК України з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також один відсоток від суми позики за кожен день прострочення. Отже позивач обґрунтовуючи розмір нарахованих відсотків зазначив, що борг у період з 25.04.2023 до 26.12.2023 становив 1 949 837, 75 гривень (кількість днів прострочення - 245), а у період з 27.12.2023 по 09.09.2024 - 1 907 062,75 гривень гривень (кількість днів прострочення - 258). Отже нарахування відсотків проведено за два періоди, які різнилися сумою боргу. 1 % від суми позики за кожен день прострочення у період з 25.04.2023 до 26.12.2023 становить 19498, 37 гривень. Сума відсотків за цей період становитиме 245 х 19498,37 = 4 777 100, 65 гривень. 1 % від суми позики за кожен день прострочення у період з 27.12.2023 до 10.08.2024 становить 19070,63 гривень. Сума відсотків за цей період становитиме 258 х 19070,63 = 4 920 222,54 гривень. Отже сума відсотків разом за весь період складає 9 697 323, 19 гривень.

Обґрунтовуючи розмір нарахованого індексу інфляції позивач зазначає, що в період з 01.05.2023 до 26.12.2023 інфляційне нарахування становить 34 933, 64 грн., в період з 01.01.2024 до 30.06.2024 інфляційне нарахування становить 81 238, 94 грн. Отже інфляційні нарахування становлять 116 172, 58 грн.

Вказана сума заборгованості за договором позики не погашена, що стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за договором позики.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2024 підготовче провадження у даній цивільній справи закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутність не подала.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Синявська К.Ю. у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій просила розгляд справи проводити у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про місце, день та час проведення судового розгляду повідомлялась належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_3 , разом з цим конверти з судовою кореспонденцією повертались на адресу суду з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того представником відповідача адвоката Огородником В.В. 10.10.2024 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Разом з цим станом на день ухвалення даного рішення, ні відповідач, ні її представник адвокат Огородник В.В. не скористались своїм процесуальним правом на ознайомлення з матеріалами цивільної справи.

Поряд з цим з наведеного суд констатує, що відповідач обізнана про наявність у провадженні суду наведеної цивільної справи.

Враховуючи наведене, суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи у відсутність позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами згідно ст. 178, 279, 280 ЦПК України, оскільки підстави для відкладення розгляду справи, визначені ст. 223 ЦПК України, відсутні.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування за судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 25.10.2022 між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 на власні особисті потреби грошову суму у гривнях, що еквівалентна 53 320, 00 доларів США. (а.с. 7).

Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком О.Б. та зареєстровано в реєстрі за №5587.

Згідно з п. 2 Договору позики зазначена вище сума грошей отримана позичальником від позикодавця повністю до оформлення цього договору.

Згідно з п. 3 Договору позики повернення грошей має відбутись в АДРЕСА_1 , в день фактичного повернення грошових коштів в повному обсязі, тобто 25 квітня 2023 року. Дострокове повернення позики припустиме.

Також, 25.10.2022 між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком О.Б. та зареєстровано в реєстрі за №5588 (а.с. 8-9).

Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки, іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, що випливають з вищевказаного Договору позики, без нарахування відсотків за користування позикою. Згідно з п. 1.3 Договору іпотеки в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме земельна ділянка площею 0,01 га, кадастровий номер :09:001:0080, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, розташована по АДРЕСА_2 .

Згідно п. 1.3 Договору іпотеки, Іпотекодавець з метою забезпечення виконання передбачених Договором позики зобов?язань передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,01 га, кадастровий № :09:001:0080, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, розташовану по АДРЕСА_2 , далі «Предмет іпотеки», «нерухомість», «земельна ділянка». Право власності Іпотекодавця на земельну ділянку підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №111164289, виданого 19 січня 2018 року, Білозарецькою О.Ю., приватним нотаріусом

Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області, та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, нею ж, тоді ж, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 206. Згідно витягу №НВ-022 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20 жовтня 2022 року, обмеження, щодо використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (застава, іпотека, оренда, сервітути тощо) не зареєстровані. Кількісна характеристика землі, згідно вищезазначеного витягу складається: загальна площа - 0,01 га, прибудинкова територія - 0,01 та. Предмет іпотеки передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями без випуску Заставної.

Відповідно до п. 1.4 Договору іпотеки згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 22.10.2022 вартість земельної ділянки складає 42 775 гривень.

Керуючись умовами Договору іпотеки, враховуючи неповернення суми боргу відповідачем, позивач 26.12.2023 здійснив реєстрацію не себе права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0080, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №360282191 від 28.12.2023 (а.с. 10).

Офіційний курс НБУ 25 жовтня 2022 року становив 36,5686 грн. за долар США (USD). Відтак сума боргу склала 53320 ? 36,5686 = 1 949 837, 75 гривень.

Таким чином після 26.12.2023 сума боргу зменшилась на 42775 грн. (оцінена вартість земельної ділянки) і склала 1 907 062,75 гривень.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України за своєю правовою природою договір є правочином. Водночас договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц.

Таким чином, нотаріально посвідчений договір позики, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

З метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Договір позики є класичним прикладом реального договору, про що свідчить положення абзацу 2 частини 1 статті 1046 ЦК України. Така норма сформульована імперативно. Окрім того, із дефініції цього договору, яка закріплена в абзаці 1 частини 1 статті 1046 ЦК України, можна зробити висновок, що оскільки позика спрямована до обов`язку повернути взяте в позику, то немає позики там, де не було заздалегідь взято в позику, тому що тоді не може бути мови про повернення (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.10.2018 в справі № 924/1096/17).

Таким чином, п. 2 Договору позики, підтверджено факт укладення договору позики та факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 в позику грошову суму у гривнях, що еквівалентна 53 320 доларів США. При цьому, судом не встановлено, що укладений між сторонами договір відповідачем у будь-який спосіб оспорювався, відтак укладений договір позики є правомірним та свідчить про те, що між сторонами існують позикові правовідносини та у відповідачки наявний обов`язок з повернення отриманих у позику грошових коштів. Поряд з цим, укладений договір між сторонами про порядок реалізації відносин регулює правовідносини, що склались в частині користування відповідачкою позиченими коштами, що свідчить про обов`язок останньої сплатити кошти за користування сумою позики, зважаючи на укладений між сторонами договір.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконала, існує порушення взятих на себе зобов`язань, право позивача порушене, тому підлягає захисту, відповідач має нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості в розмірі 1 907 062, 00 грн., а тому позовні вимоги щодо стягнення основного боргу підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих відсотків та інфляційного збільшення, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Згідно з п. 4 Договору позики у випадку, коли позичальник не поверне суму позики в строк, він зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до ст. 625 ЦК України з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також один відсоток від суми позики за кожен день прострочення.

Отже позивач обґрунтовуючи розмір нарахованих відсотків зазначив, що борг у період з 25.04.2023 до 26.12.2023 становив 1 949 837, 75 гривень (кількість днів прострочення - 245), а у період з 27.12.2023 по 09.09.2024 - 1 907 062,75 гривень (кількість днів прострочення - 258).

Отже нарахування відсотків проведено за два періоди, які різнилися сумою боргу. 1 % від суми позики за кожен день прострочення у період з 25.04.2023 до 26.12.2023 становить 19498, 37 гривень. Сума відсотків за цей період становитиме 245 х 19498,37 = 4 777 100, 65 гривень. 1 % від суми позики за кожен день прострочення у період з 27.12.2023 до 10.08.2024 становить 19070,63 гривень. Сума відсотків за цей період становитиме 258 х 19070,63 = 4 920 222,54 гривень. Отже згідно доводів сторони позивача сума відсотків разом за весь період складає 9 697 323, 19 гривень.

Обґрунтовуючи розмір нарахованого індексу інфляції позивач зазначає, що в період з 01.05.2023 до 26.12.2023 інфляційне нарахування становить 34 933, 64 грн., в період з 01.01.2024 до 30.06.2024 інфляційне нарахування становить 81 238, 94 грн. Отже інфляційні нарахування становлять 116 172, 58 грн.

Поряд з цим, суд звертає увагу учасників справи також на те, що 15.03.2022 року був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022 року. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України; До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

З розрахунків нарахованих відсотків та інфляційних втрат наданого позивачем до матеріалів позовної заяви слідує, що розрахунок нарахованих відсотків здійснюється у період з 25.04.2023 до 09.09.2024, загалом сума нарахованих відсотків становить 9 697 323,19 грн., та розрахунок інфляційних втрат здійснюється у період з травня 2023 року до липня 2024 року, загалом сума інфляційних втрат складає 116 172, 58 грн.

Суд враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення відсотків річних та інфляційних витрат слід відмовити, оскільки нарахування трьох відсотків річних та інфляційних витрат за період, починаючи з 24 лютого 2022 року підлягають списанню кредитодавцем.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 1 907 062, 75 грн., а в решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволені частково: 1 907 062, 00грн. х 100 : 11 720 557 грн. = 16,27 %, тому з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення 2 463, 28 грн. сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Також суд зазначає, що ухвалення рішення суду відбулось за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі№1519/2-5034/11.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 209, 210, 223, 247, 265, 280, 281, 282, 284, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 25.10.2022, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком О.Б., зареєстрованого в реєстрі за №5587 в розмірі 1 907 062, 00 грн. (один мільйон дев`ятсот сім тисяч шістдесят дві гривні 00 копійок).

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 463,28 грн. (дві тисячі чотириста шістдесят три гривні 28 копійок).

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: