Провадження № 4-с/761/46/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Харечко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. київ) Красноштан Інни Леонідівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 , про визнання дій неправомірними; скасування повідомлення; зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024р. Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту - заявник/стягувач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, в якій просило суд:

- визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. (далі по тексту - державний виконавець/суб`єкт оскарження) щодо винесення повідомлення від 07 жовтня 2024р. по справі №761/35049/21 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неправомірними;

- скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07 жовтня 2024р., винесене суб`єктом оскарження;

- зобов`язати посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - Відділ ДВС) відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 24 листопада 2022р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь заявника по цивільній справі №761/35049/21.

Подану скаргу заявник мотивує тим, що 24 листопада 2022р. заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/35049/21, яке набрало законної сили, було вирішено солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 43 234, 99 грн., заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 53 428, 63 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн., тобто по 1135,00 грн. з кожної.

На виконання вказаного судового рішення, Шевченківським районним судом м. Києва 12 серпня 2024р. видано виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1

25 вересня 2024р. стягувачем було подано до Відділу ДВС заяву про примусове виконання рішення суду та вищезазначений виконавчий лист.

07 жовтня 2024р. суб`єктом оскарження було повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання з підстав п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон) (відсутня інформація щодо дати народження та РНОКПП боржника у виконавчому документі).

У зв`язку з викладеним, стягувач звернувся до суду з даною скаргою, оскільки вважає такі дії державного виконавця неправомірними.

У січні 2025р. на адресу суду надійшов відзив суб`єкта оскраження, в якому остання виклала свої заперечення та просила суд відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі. Заперечуючи щодо задоволення вимог скарги, державний виконавець зазначила, що у виконавчому документі НОМЕР_1 відносно боржника ОСОБА_1 відсутні будь-які ідентифікуючі відомості про боржника (РНОКПП та дата народження), що є правовою підставою для повернення такого виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином; заявником та суб`єктом оскарження подано до суду заяви, в якій останні клопотали перед судом здійснювати розгляд вказаної скарги у їх відсутність. У відповідності до ч. 2 ст 450 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд скарги у відсутність учасників процесу.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24 листопада 2022р. заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/35049/21, яке набрало законної сили, було вирішено солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 43 234, 99 грн., заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 53 428, 63 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн., тобто по 1135,00 грн. з кожної.

На виконання вказаного судового рішення, Шевченківським районним судом м. Києва 12 серпня 2024р. видано виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1

25 вересня 2024р. стягувачем було подано до Відділу ДВС заяву про примусове виконання рішення суду.

07 жовтня 2024р. суб`єктом оскарження було винесено повідомлення про повернення вказаного виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з підстав п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону (відсутня інформація щодо дати народження боржника та РНОКПП у виконавчому документі).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із п. 7) ч. 4 ст. 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 3) ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Державний виконавець, повертаючи стягувачу виконавчий документ без прийняття, посилається на п. 6) ч. 4 ст. 4 Закону, посилаючись, загалом, зазначає про те, що у зв`язку із відсутністю у виконавчому документі дати народження боржника державний виконавець технічно не може прийняти рішення про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2018р. у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019р. у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019р. у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997р.).

Таким чином, сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Відсутність у виконавчому документі дати народження боржника та РНОКПП боржника, з урахуванням того, що у ньому зазначено його адресу реєстрації, не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах, тому не є перешкодою для відкриття виконавчого провадження та підставою для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною та гарантує право кожного на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Це право було б ілюзорним, коли остаточне судове рішення, яке набрало законної сили, не виконувалось на шкоду одній із сторін.

Судовий контроль за виконанням судових рішень є заключним етапом у процесі реалізації права особи на суд, яке є захищеним в результаті швидкого і повного виконання остаточного судового рішення.

Згідно з положеннями розділу VIII ЦПК України в процесі судового контрою за виконанням судових рішень сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд поновлює порушене право заявника, зокрема, шляхом визнання оскаржуваних рішень, дій або бездіяльності виконавця незаконними та зобов`язання усунути порушення згідно з положеннями статей 447, 453 ЦПК України.

Повернення виконавчого документа без виконання з формальних підстав, за наявності у ньому інформації, що достовірно ідентифікує особу боржника, становить втручання у право заявника на судовий розгляд, оскільки перешкоджає швидкому виконанню судового рішення. Вказане може вплинути на розумність строків реалізації права стягувача на справедливий суд, оскільки право на суд є захищеним лише у разі виконання судового рішення у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що виконавчий лист №761/35049/21, який видано 12 серпня 2024р. відносно боржника ОСОБА_1 на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню органом державної виконавчої служби, з огляду на те, що у ньому зазначено, зокрема прізвище, ім`я та по батькові боржника, місце його проживання, зважаючи на те, що державний виконавець самостійно не був позбавлений можливості встановити інші ідентифікуючи дані боржника, з огляду на заходи примусового виконання рішення, суд дійшов переконливого висновку, що у старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. правові підстави для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання були відсутні.

З огляду на викладене, вимоги заявника в частині визнання дій державного виконавця, які полягали у винесенні повідомлення від 07 жовтня 2024р. по цивільній справі №761/35049/21 про повернення виконавчого документу (відносно боржника ОСОБА_1 ) стягувачу без прийняття до виконання неправомірними та скасування такого повідомлення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення вказаної скарги в частині зобов`язання посадових осіб Відділу ДВС відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 24 листопада 2022р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь заявника по цивільній справі №761/35049/21, оскільки, державний виконавець, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Суд не може підміняти виконавчу службу та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження віднесено до компетенції виконавця.

Враховуючи зазначене, подана скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. київ) Красноштан Інни Леонідівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 , про визнання дій неправомірними; скасування повідомлення; зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інни Леонідівни, які полягали у винесенні повідомлення від 07 жовтня 2024р. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, а саме: виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 по цивільній справі №761/35049/21 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасувати повідомлення від 07 жовтня 2024р. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, а саме: виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 по цивільній справі №761/35049/21 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесене старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інною Леонідівною.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: