Справа №345/6728/24
Провадження № 2/345/198/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно за законом, суд

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що його батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 проживали у своєму будинковолодінні по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , провівши його похорони ОСОБА_4 залишилась проживати сама. У 1997 року позивач переїхав проживати до своєї матері ОСОБА_4 , доглядав її, порався по господарству, підремонтовував домоволодіння, так як будинок старенький з 1950 років побудови. Після смерті свого чоловіка, ОСОБА_4 почала занепадати, занедужала і ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Провівши похорони матері, позивач продовжував проживати та доглядати цей будинок по даний час, хоча був зареєстрований по іншій адресі.

Тоді документами не цікавився, так як необхідності в цьому не було, а в даний вже у старшому віці, має на меті упорядкувати документи щодо цього будинковолодіння і з усіма наявними в нього документами звернувся до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на майно матері ОСОБА_4 . Проте нотаріусом, після вивчення документів, була винесена постанова від 26.08.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки, насамперед, що у встановлений законом строк позивач не прийняв спадщину, після смерті ОСОБА_4 та по друге у зв`язку з розбіжностями доказу родинних відносин, так як у його свідоцтві про народження мати записана ОСОБА_4 , а у свідоцтві про її смерть ОСОБА_4 .

Тому з цих підстав змушений звертатись до суду за вирішенням даного спору. Вважає, що є всі підстави для визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

Представник позивача подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити.

Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази у справі, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився позивач ОСОБА_1 , у графі батько зазначений ОСОБА_3 , у графі матір ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с.7).

Також у батьків позивача була ще дочка ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серія НОМЕР_2 , де в графі батьки на відміну від позивача матір`ю записана ОСОБА_4 , проте батько записаний той самий ОСОБА_3 (а.с.14).

Згідно з договором купівлі-продажу від 14.04.1954р. встановлено, що ОСОБА_4 » придбала домоволодіння в с. Хотінь Калуського р-ну /зараз район Хотінь м. Калуш/ та проживала в ньому до дня смерті як ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою ЦНАПу Калуської міської ради від 05.09.2024p. (а.с.18,19-20).

Відповідно до копій свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16), а ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з розбіжністю доказу родинних зв`язків та пропущення строку прийняття спадщини.

Таким чином, з вищевикладеного є очевидним, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Позивач зазначив, що встановлення факту родинних відносин необхідно йому для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається із договору купівлі-продажу будинковолодіння від 14.04.1954 року, ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_8 будинковолодіння в с. Хотінь Калуського району, де і проживала по день своєї смерті до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджується довідкою ЦНАП Калуської міської ради від 05.09.2024p. (а.с.18,19-20).

Згідно архівних даних реєстрація права власності на дане домоволодіння по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась, що підтверджується довідкою Івано- Франківське ОКП №00375 від 05.09.2024p. (а.с.26).

На дане будинковолодіння був виготовлений технічний паспорт, де проведена поточна інвентаризація цього будинковолодіння, де згідно технічного паспорта, дане будинковолодіння побудоване до 1991 р. без порушення ДБН (а.с.27-29).

Оціночна вартість вищенаведеного будинковолодіння, згідно довідки про оцінку майна станом на 20.08.2024 року становить 123тис.174 грн (а.с.30).

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до чинного на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 законодавства ЦК України 1963p., згідно статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (частина перша статті 529 ЦК Української РСР).

Згідно зі статтею 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Частиною другою статті 549 ЦК Української РСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній контор за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець вступив в управління та володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно.

Враховуючи, що з 1997 року позивач проживав разом з спадкодавцем ОСОБА_4 продовжував проживати після її смерті у вищевказаному будинковолодінні по АДРЕСА_4 , що підтверджується актом про проживання особи без реєстрації місця проживання складеного представниками управління ЖКУ з участю свідків-сусідів, які цей факт підтверджують (а.с.24).

Таким чином позивач, як спадкоємець за законом 1-черги, являючись сином спадкодавці проживаючи у вищевказаному будинковолодіння на час її смерті та продовжуючи проживати і після її смерті, фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, оскільки утримував його, доглядав та підтримував його життєдіяльність, тобто після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив дії передбачені ст.548 ЦК України /1963р./.

Крім позивача, інших спадкоємців, які б в установленому законом порядку звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, не має. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, проаналізувавши зібрані і досліджені при розгляді справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на спадкове майно за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного ст. 200, 206, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 534, 548, 549 ЦК УРСР, суд

у х в а л и в:

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на: будинковолодіння АДРЕСА_5 в цілому.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя