Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач із позовною заявою до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, а саме: житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю та земельної ділянки площею 0,15 га, на якій розташовано вищенаведений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Житловий будинок було побудовано спадкодавцем до 05.08.1992 року, право власності в КП «БТІ» не зареєстровано, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру ДРРП №376391706 від 29.04.2024 року, технічним паспортом ТОВ «Словтехінвент» від 10.02.2017 року, де рік будівництва зазначено 1970, 1989, 1990 роки, довідкою Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 06.02.2017 року №250 щодо записів в погосподарській книзі. На момент смерті спадкодавця разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані та фактично проживали з 1970 року дружина ОСОБА_3 (померла) та син ОСОБА_1 (позивач). Таким чином, після смерті батька (спадкодавця) його дружина та син (позивач) прийняли спадщину за законом в рівних частках, однак спадкові права не оформили. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно, а саме: частка житлового будинку, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яку мати фактично прийняла після смерті чоловіка. Враховуючі вищенаведене, позивач є єдиним спадкоємцем після померлих матері та батька на цілий житловий будинок. Однак позивач на відповідний житловий будинок отримав постанову державного нотаріуса Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлювального документа на вказаний будинок на ім`я спадкодавця. 10.02.2017 року ТОВ «Словтехінвент» виготовлено технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які побудовані до 05.08.1992 року, тому вказаний житловий будинок, господарські будівлі та споруди на підставі технічного паспорту вважаються введеними до експлуатації, самочинно збудовані будівлі та споруди відсутні.

Тому, просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері позивача ОСОБА_3 , та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте направили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, із урахуванням наявних у справі матеріалів.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08 вересня 1998 року Маяківською сільською радою Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Тетянівка Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 42.

Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20 січня 1966 року Маяківською сільською радою Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Тетянівка Слов`янського району Донецької області, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, позивач є сином ОСОБА_2 , та відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, а саме: житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1970 році, який належав спадкодавцю на підставі запису № 21 особовий рахунок № НОМЕР_3 в по господарській книзі Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області за 2016 2020 роки, що підтверджується Довідкою від 06.02.2017 року № 250 та земельної ділянки площею 0,15 га, на якій розташовано вищенаведений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Земельна ділянка була передана спадкодавцю у приватну власність на підставі рішення 11 сесії Маяківської сільської ради XXII скликання від 25 квітня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), розташована за адресою: Донецька область, Слов`янський район, с. Тетянівка.

Відповідно до Листа Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області № 73/01-16 від 09.05.2024 року, після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , заяви про прийняття спадщини не надходили, спадкова справа не заводилась.

Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 13 травня 2016 року Виконкомом Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Тетянівка Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 16.

Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрилася спадщина.

Як було зазначено вище, позивач є сином ОСОБА_3 , та відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 233/2016, заведеної державним нотаріусом Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області після смерті ОСОБА_3 , 30 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3 . Заповіти спадкодавця відсутні. Окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався, з чого суд робить висновок про те, що інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Однак, 28 лютого 2017 року, державним нотаріусом Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім`я спадкодавця.

Як зазначено у Довідці Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області № 1520 від 28.09.2016 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований позивач ОСОБА_1 з 1970 року по теперішній час та була зареєстрована ОСОБА_3 з 1970 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до Довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 462-2/0.45/01 від 21 лютого 2017 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.01.2013 року в КП «Бюро технічної інвентаризації» не зареєстроване. Інвентаризація нерухомого майна за вказаною адресою не проводилась.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 376391706 від 29.04.2024 року, відомості про зареєстроване право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до Технічного паспорту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ТОВ «Словтехінвент» після смерті ОСОБА_3 , станом на 10.02.2017 року, на території домоволодіння знаходяться: житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 87.2 кв.м., житловою площею 33.3 кв.м.; гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В», льох літ. «Г», сарай літ. «Д», душ літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», навіс літ. «З», огорожа № 1.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (втратило чинність 01 січня 2013 року) було передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах встановлених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1.8 цього Положення реєстр прав власності на нерухоме майно є єдиною державної інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва (далі об`єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації), правовстановлюючі документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Так, на час будівництва спірного будинку діяла постанова Ради Міністрів УРСР від 12 березня 1981 року № 125 «Про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (втратила чинність згідно з постановою КМУ від 15 жовтня 1992 року №587 у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»).

Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх інших об`єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств/організацій у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших організацій або замовниками/забудовниками яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями та погодженням з Держбудом.

Крім того, суд зважає і на те, що відповідно до п. 3.1 роз`яснення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.9 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку на земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126 роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05.08.1992 року, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ.

Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

Беручи до уваги зазначені нормативно правові акти, ВССУ у вищезгаданому листі № 24-753/0/4-13 робить висновок, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності, в порядку спадкування, на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкоємець не отримав правовстановлюючі документи.

Таким чином по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Крім того, згідно роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно частин першої та другої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 319 ЦК України, встановлено, що здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своїх батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок позивач не може, оскільки ним не подано нотаріусу всіх документів, що необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Враховуючи вищезазначені норми Закону, беручи до уваги те, що спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1970 році, за наявності на такий будинок відповідної технічної документації, суд вважає за можливе, за наявності відповідних доказів, визнати право власності, в порядку спадкування,на такий будинок, на який спадкодавець не отримав правовстановлюючі документи.

Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає.

Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 328, 1216, 1218, 1225, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 12, 13,76, 81, 89, 200, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А-2», загальною площею 87.2 кв.м., житловою площею 33.3 кв.м., господарських будівель та споруд: гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «В», льоху літ. «Г», сараю літ. «Д», душа літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», навісу літ. «З», огорожі № 1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , та батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повний текст рішення виготовлений 24 січня 2025 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко