Провадження № 2/205/1257/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Тімофєєвої І.В.,

розглянувши в приміщенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дитини. Стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особи з якою проживає дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмір 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначила, що 17.09.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №882. Від шлюбу народилась дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на день звернення з даним позовом до суду, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2024 року про розірвання шлюбу між сторонами, законної сили не набрало. Спільна дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою наданою ЖБК-267 від 01.10.2024. З липня 2024 року відповідач добровільно надавав їй з сином матеріальну допомогу, а в листопаді 2024 року відмовився допомагати, та зазначив що буде сплачувати аліменти. На сьогодні позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, через що позбавлена можливості самостійно працювати для свого забезпечення. Відповідач здоровий, працездатного віку, працює.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2024 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

Відзиву від відповідача до суду не надійшло.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце була повідомлена належним чином, 13.01.2025 до суду надана заява про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає, що позовні вимоги потребують задоволення, враховуючи таке.

Судом встановлено, що 17 вересня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) було укладено шлюб Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №882, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

Від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 18 травня 2023 року складено актовий запис №215 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

Інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин матеріали справи не містять.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналогічне відображено в ч. 8 ст. 7 СК України, де вказано, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20листопада 1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України № 789Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд, з урахуванням повного визнання відповідачем позову, дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що відповідають інтересам дитини.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Також, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягненням дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК Україниправо наутримання маєвагітна дружина, а такождружина, з якоюпроживає дитина, незалежно відтого, чи вонапрацює танезалежно від`її матеріальногостановища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі і це визнання не суперечить закону та не порушує права третіх осіб, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 42ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, 50 відсотків судового збору відшкодовується позивачу за рахунок відповідача та 50 відсотків судового збору підлягають поверненню позивачу із державного бюджету.

У той же час, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 50 відсотків, що становить 1211,20 грн. за дві немайнові вимоги.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 18.12.2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 18.12.2024 року до досягнення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду підписано та складено 24 січня 2025 року.

Суддя: Н.О. Бізяєва