Справа № 168/1153/24
Провадження № 2-о/168/9/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявниці ОСОБА_2 ,

заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника заінтересованої особи Міністерства оборони - Матяшука В.К.,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу

Обґрунтовуючи заяву, заявниця посилається на те, що вона проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю близько 28 років. Незважаючи на наявність рішення суду про розірвання шлюбу, таке розірвання шлюбі було формальним. За час спільного проживання вони разом займались благоустроїм будинку, робили поточний ремонт, купавали предмети домашнього побуту. Після мобілізації ОСОБА_5 надсилав кошти для заявниці та надав доступ до його банківського рахунку. Вважав її дружиною. Про постійність їх сімейних стосунків свідчить спільне проживання за однією адресою, той факт, що він вказав заявницю дружиною і саме їй як дружині надіслано повідомлення про його загибель. Посилається також на постанови про притягнення чоловіка до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень щодо неї, де вона вказується як дружина. Окрім того, факт спільного проживання підтвердити можуть ряд свідків - родичів та знайомих.

Встановлення цього факту необхідне їй для отримання допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 30.10.2024 року відкрито провадження у справі.

За клопотанням представника заінтересованої особи - Міністерства оборони, ухвалою від 04.12.2024 р. залучено до участі в справі як третю особу - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України подав письмові пояснення на заяву ОСОБА_1 , в якому заперечує проти задоволення заяви, оскільки вважає, що заявниця не надала доказів наявності особистого розпорядження загиблого про право на призначення їй та отримання нею одноразової грошової допомоги. У справі не залучено батьків загиблого, інтересів яких може стосуватись рішення. Заявниця не надала доказів перебування в сімейних відносинах з загиблим та перебування на його утриманні, не надала доказів відмови ТЦК та СК за її зверненням. Також немає доказів спільного проживання, наявність спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. Також вважає, що заявниця не додала до заяви: документів з місця служби загиблого про виключення зі списків військової частини, відомостей про склад сімї, доказів спілкування (розмов, переписки) спільних фотографій, доказів пересилання грошових коштів та інших доказів про наявність спільного побуту та сімейного бюджету.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився, клопотань не подав, причини неявки не повідомив. Суд вважає за таких обставин можливим є розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні заявниця заяву підтримала, просить її задовольнити, дала пояснення аналогічні наведеним в заяві. Додатково повідомила, що дійсно зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд надав їм з чоловіком строк для примирення. Після закінчення цього строку, в судове засідання її не викликали, про рішення не повідомляли. Тому була впевнена, що шлюб між ними не розірваний. З чоловіком вони продовжували проживати як одна сім`я, вели спільно господарство, ремонтували будинок, мали спільний бюджет, після мобілізації, чоловік пересилав їй кошти, а вона йому. Чоловік був мобілізований в квітні 2024 р. і загинув в серпні 2024 р. Як дружина, вона отримала повідомлення про загибель чоловіка. Здійснила його поховання.

Представник позивача ОСОБА_2 просить заяву задовольнити, вважає, що факт спільного проживання без реєстрації шлюбу підтверджуються показаннями в судовому засіданні свідків, дітей заявниці та ОСОБА_5 та доводиться матеріалами справи. Так, по перше, заявниця як дружина, отримала від сільської ради допомогу на поховання чоловіка. За життя чоловіка вона постійно мала доступ до його рахунків. Він перераховував їй кошти, що підтверджено відповідними виписками з банківських рахунків. Вони проживали та були зареєстровані за однією адресою, що підтверджується довідками сільської ради. Разом відвідували як сім`я друзів та сусідів. Завертає увагу, що ОСОБА_5 вказав саме ОСОБА_1 як свою дружину при оформленні документів для проходження військової служби, саме на її ім`я було скеровано повідомлення про його загибель. У сім`ї звісно бували негаразди і ОСОБА_5 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, однак, в цих постановах завжди вказується, що порушення вчинено саме щодо дружини ОСОБА_1 . Вказані факти свідчать про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вважали себе подружжям. Представник заявника вважає доводи третьої особи необґрунтованими.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повідомили суду, що вважають за необхідне задовольнити заяву. Підтвердили, що обставини, викладені в заяві їхньої матері, відповідають дійсності. Про розірвання шлюбу між батьками ніколи не чули і не здогадувались, батько та мати проживали як подружжя, разом вели господарство, ніколи не давали підстав думати, що вони не подружжя.

Представник третьої особи Міністерства оборони у судовому засіданні просить відмовити в заяві, дав пояснення аналогічні наведеним в письмових поясненнях.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з таких міркувань.

Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згіно з зі ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд встановив такі фактичні обставини.

Заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі, який розірваний відповідно до рішення Старовижівського районного суду від 14.04.2014 р. (а.с25).

ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.30).

Заявниця проживає та зареєстрована по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 проживав за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 128).

Заявниця просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, який необхідний їй для отримання допомоги одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих.

Вирішуючи заяву в даній справі, суд враховує такі норми права.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційним судом України в рішенні від 03.06.1999 № 5-рп/99 визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї як ведення спільного господарства.

П.6 вказаного рішення встановлено, що членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом і ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Відповідно до ч.4 ст. 3 СК сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі.

Як докази на обґрунтування факту спільного проживання з ОСОБА_5 заявниця надала сповіщення сім`ї №26 про загибель ОСОБА_5 , за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке адресоване на її ім`я як дружини, і в якому вказується про загибель її чоловіка (а.с.28). Також вона надала довідку про причину смерті, лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_5 (а.с.29).

Окрім того, долучено до заяви роздруківку між нею та ОСОБА_5 в соціальній мережі (а.с.33).

Згідно з виписками по банківських рахунках, підтверджуються факти переказу грошових коштів між заявницею та ОСОБА_5 (а.с.36)

Згідно з довідкою Дубечненської сільської ради ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом, вели спільне господарство, саме заявниця здійснила його поховання (а.с.38).

Суду також надано постанови Старовижівського районного суду про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства. З фабули вказаних правопорушень встановлено, що вони вчинені відносно саме дружини ОСОБА_1 у період 2013, 2021-2024 р.р. (а.с.39-49).

Факт спільного проживання заявниці та ОСОБА_5 підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Так свідки дали показання про те, що ніколи не знали і не думали, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були розлучені. Навпаки, вони як сім`я, завжди разом проживали, спільно вели господарство, виховували дітей, як подружжя відвідували сусідів на різноманітні свята, ювілеї. Жодним чином їхня поведінка не вказувала на те, що вони не проживають як подружжя. Про те, що вони розлучені дізнались після загибелі ОСОБА_5 .

Оцінивши надані докази, суд доходить висновку, що суду доведено факт спільного проживання заявниці з ОСОБА_5 , наявність у них спільного побуту, ведення господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, тобто тих обов`язкових ознак подружжя та сім`ї, що передбачені ст.3 СК України.

З огляду на встановлені судом обставини, та описані вище, суд відхиляє доводи третьої особи - Міністерства оборони України про не доведеність вимог заявниці.

Окрім того, як встановлено у судовому засіданні, батьки ОСОБА_5 померли раніше, тому доводи про їх незалучення до участі в справі, необґрунтовані.

Щодо інших доводів учасників справи, то суд вважає за доцільне врахувати, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

За таких обставин суд дійшов висновку, що необхідно задовольнити заяву та встановити факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 14 квітня 2014 р. до 17.08.2024 р.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 3 Сімейного кодексу, керуючись ст.ст. 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 293, 294, 315, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у період 14.04.2014 року по день загибелі ОСОБА_5 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник заявника: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України: Матяшук Владислав Костянтинович, адреса для листування: м.Львів, вул.Батуринська, 2, РНОКПП НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повне рішення виготовлено 09.01.2025.

Суддя О. Й. Хаврона