Справа № 592/991/25
Провадження № 2-н/592/71/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Косолап М.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу по стягненню з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання,

у с т а н о в и в:

22.01.2025 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання у розмірі 1/4 заробітку (доходу).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже суть наказаного провадження полягає в тому, що вимоги заявника є безспірними, обґрунтованими, та відповідають положенням цивільного процесуального законодавства в частині вимог до заяви про видачу судового наказу.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина 5 статті 183 СК України).

Згідно статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України).

Згідно частини 1 статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Вказаними нормами встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття незалежно від наявності у них матеріальної можливості надавати таку допомогу, а після досягнення дитиною повноліття якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Таким чином, обов`язок по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжують навчання не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Зазначені обставини вказують на наявність спору про право, який виникає з приводу необхідності доведення батьком дитини матеріальної можливості надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, що виключає безспірний характер правовідносин з приводу надання допомоги на утримання дитини

Відтак зазначена у заяві ОСОБА_1 вимога про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання є вимогою, за якою відповідно до статті 161 ЦПК України, видача судового наказу не передбачена.

Пунктом 3 частини 1 статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Оскільки заявницею заявлена вимога, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, суд приходить висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу по стягненню з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання слід відмовити.

Одночасно суд роз`яснює заявниці, що вона не позбавлена права на звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Згідно частини 2 статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 165, частиною 1 статті 166, статтями 258, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу по стягненню з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.М. Косолап