У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2025 Справа №607/961/25 Провадження №2/607/1616/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я., розглянувши позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Русина Андрія Степановича до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про витребування майна з незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Русин А.С. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із вищевказаним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

Позов обґрунтовано тим, що 15.10.2017 слідчим Головного слідчого управління СБ України на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Згідно із протоколом обшуку від 15.10.2017 під час обшуку вилучено мисливську зброю, набої та документи. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000308 закінчено направленням обвинувального акту в суд. Адвокат в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням в якому просив визнати бездіяльність заступника начальника слідчого управління ГУНП в Тернопільській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна під час обшуку майна протиправною та зобов`язати заступника начальника слідчого управління ГУНП в Тернопільській області негайно повернути майно вилучене на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2017 (справа №761/34634/17). Однак, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області відмовлено в задоволенні даного клопотання. Станом на сьогодні у Головного управління Національної поліції в Тернопільській області немає жодних правових підстав зберігати вилучені предмети. Позивач неодноразово звертався, як до відповідача, так і до слідчого судді з вимогою повернути належне майно позивача, проте дані вимоги задоволені не були.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Так, згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є повернення майна, яке було вилучено в ході проведення обшуку, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва в рамках кримінального провадження № 0000308.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Так, мисливська зброя, набої та документи, були вилучені в ході проведення обшуку в межах кримінального провадження.

Частиною 2 статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно із ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту ( ч.1 ст.169 КПК України).

Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб`єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Право особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, на звернення до слідчого, дізнавача, прокурора з відповідним клопотанням, передбачено ч.1 ст.220 КПК України. Уповноваженні особи зобов`язанні розглянути клопотання в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити його за наявності відповідних підстав.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Тобто особа не позбавлена права звернутися до слідчого судді зі скаргою про повернення тимчасово вилученого майна в порядку ст.303 КПК України, після отримання відмови слідчого, дізнавача, прокурора у задоволенні клопотання у порядку ч.1 ст.220 КПК України.

Згідно листа Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 15203_2024 від 21.10.2024, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000308 закінчено направленням обвинувального акту в суд.

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Частиною ч.1 ст.350 КПК України передбачено, клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Відповідно до ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п.14 ч.1 ст.537 КПК України).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника або володільця майна, який не є учасником кримінального провадження, на будь-якій стації кримінального процесу.

Разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що обвинувальний акт направлено до суду.

Таким чином, оскільки майно було вилучене під час проведення обшуку в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000308, суддя дійшов висновку про неможливість розгляду справи про витребування майна в органу досудового розслідування за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з вищевикладеного, у відкритті провадження у вказаній справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 186, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження в цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Русина Андрія Степановича до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про витребування майна з незаконного володіння відмовити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду в порядку кримінального судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя П. Я. Стельмащук