Провадження 2-о/193/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 січня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Томинця О.В.,

за участі секретаря судового засідання (помічника судді) Хомич Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області цивільну справу окремого провадження за заявою представника заявника - адвоката Мудраченка Віктора Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування її на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

05.09.2024 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана заява, згідно вимог якої представник заявниці просив встановити факт проживання однією сім`єю заявниці, ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , як чоловіка та жінки без шлюбу з липня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також встановити факт перебування заявниці на утриманні ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви, представник заявниці вказав, що 09.09.1995 між заявницею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований відділом РАГС Софіївськог орайону Дніпропетровської області, за актовим записом № 89. Від цього шлюбу у них народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на даний час є повнолітнім.

Рішеням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2008 шлюб між ними був розірваний. Однак після розіврання шлюбу, вказує, що ОСОБА_2 та заявниця продовжували проживати однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Тим більш ОСОБА_2 був зареєстрований у будинку, який належав на праві власності матері заявниці ОСОБА_4 , який заявниця після смерті матері успадкувала.

Зазначає, що заявниця та ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вела спільне господарство, спільний сімейний бюджет, будучи пов`язаною спільним побутом та маючи взаємні права й обов`язки, перебуваючи в фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_2 , починаючи з 2008 року та до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 під час участі в бойових діях по забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони. При цьому ОСОБА_1 , перебувала на його утриманні. Встановлення даного факту необхідно заявниці для призначення одноразової виплати у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 та для отримання соціального захисту членів сімей загиблих захисників України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вказує, що заявниця із ОСОБА_2 разом несли витрати з утримання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За час спільного проживання у фактичних шлюбних відносинах вони жили як повноцінне подружжя, ставились один до одного з повагою, любов`ю та розумінням, вважали один одного чоловіком та дружиною, підтримували та піклувалися один про одного, мали спільний бюджет, який складався із заробітку отриманих ОСОБА_2 , оскільки заявниця з 2015 року не працювала, займалась облаштуванням побуту. Про повторне укладення шлюбу вони навіть і не думали, оскільки їм було добре і без цього.

Також зазначає, що ОСОБА_2 мав постійне місце роботи до 2016 році, працював на транспортній дільниці Марганецького виробничого комбінату «БЗЦ» , а з 29 серпня 2016 року по 2020 рік працював вахтовим методом в ТОВ «Конго» розташованої в Магадаській області. Додала, що на зароблені кошти він утримував її та їх сина ОСОБА_5 , ніс витрати по утриманню будинку, сплачував комунальні платежі, оскільки заявниця не працювала.

Крім цього після початку повномасштабного вторгнення Росії ОСОБА_2 був мобілізований до лав ЗСУ. Під час проходження військової служби, отримував поранення, у зв`язку з чим проходив лікування у період з 01.10.2022 по 12.10.2022, де згідно медичної документації своє місце проживання вказував: АДРЕСА_1 .

12.04.2023 ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я заявниці було надіслано сповіщення, зміст якого вказував, що її чоловік солдат ОСОБА_2 , старший механік, водій 2 го механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 під час виконання бойового завдання, зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після чого 04.01.2024 на ім`я їх спільного сина ОСОБА_5 надійшло сповіщення про те, що батько ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 під час артилерійського обстрілу ворогом загинув поблизу населеного пункту Новобахмутівка Донецької області.

Заявницею, як дружиною загиблого 30.12.2023 проведено поховання свого чоловіка ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_6 отримано нею свідоцтво про його смерть.

Ухвалою суду від 10.09.2024 відкрито провадження з призначенням справи до судового розгляду.

Ухвалою суду від 22.10.2024 за клопотанням представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 , залучено до справи Міністрество оборони України, у якості заінтересованої особи.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Мудраченко В.М. у судове засідання не з`явилися, проте від вказаного представника надійшла заява про можливість розгляду справи за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Під час розгляду справи, що мало місце 09.12.2024 заявниця додатково пояснила, що одружилася з ОСОБА_2 у 1995 році та проживали у зареєстрованому шлюбі до 2008 року. Рзлучення було з її ініціативи, оскільки на той час чоловік зловживав алкогольними напоями. Після розлучення вони спільно не проживали близько трьох місяців, потім знову зійшлися проживати у будинку, у якому вони до цього проживали. Повідомила, що з 2016 року вона не працює і перебувала увесь цей час на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який придбавши сільськогосподарську техніку, став найматися для виконання різних польових робіт, крім того чоловік мав у власності «бус» на якому також надавав послуги з пепревезення. Піля повномасштабного вторгнення РФ на Україну його було призвано до лав ЗСУ. Будучи військовослужбовцем ОСОБА_2 частину своєї заробітної плати переселав їй на банківську картку. Після його загибелі їй було відмовлено у призначенні соціальної допомоги у зв`язку з втратою годувальника, оскільки вона вже не була офіційно його дружиною, а їхньому спільному сину ОСОБА_3 відмовили узв`язку з тим, що він досяг повноліття. Відтак встановлення відповідного юридичного факту має для неї юридичне значення, оскільки дозволить у такому випадку отримати від держави згадану вище соціальну допомогу.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, натомість до суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Просить суд розглянути справу за наявними матеріалами.

Заінтересована особа Міністрество оборони України у судове засідання явку свого представника не забезпечило, проте надало до суду письмові заперечення, згідно з якими зазначило, що відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно ст. 16-1 Закону №2011-ХІІ: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (в редакції, яка діяла на дату загибелі ОСОБА_6 ), встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону №2011-ХІІ, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Наголосили, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою згідно до Закону №2011-ХІІ для виникнення у заявниці прав та обов`язків подружжя, а тому оскільки станом на день загибелі військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 , заявниця не набула прав подружжя, вона не має права на отримання виплат зазначених нею у заяві (одноразова грошова допомога), тобто факт, який вона просить встановити не викликає для неї юридичних наслідків.

Крім того, на переконання заінтересованої особи, заявниця ОСОБА_1 , вказавши про спільне проживання з військовослужбовцем, який загинув, не довела, що вони були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки, що заявниця перебувала на його повному утриманні або одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, що ця допомога надавалася систематично, протягом певного періоду часу і те, що розмір цієї допомоги буз значно суттєвіший від інших одержуваних заявницею доходів.

Вислухавши доводи сторін та представника заінтересованої особи, пояснення свідків наданих у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За ч. 5 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, про встановлення факту віднесення заявника до кола членів сім`ї військовослужбовця.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.

На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Так відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, зокрема, в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Суд на підставі переліченого вказує, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ані положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця.

Однак згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Суд встановив, що заявниця, ОСОБА_1 перебувала тривалий час у фактичних шлюбних відносинах із військовослужбовцем, ОСОБА_2 , з яким вони спільно проживали разом по АДРЕСА_1 , починаючи з 2008 року, були пов`язані спільним побутом, маючи спільний бюджет та взаємні права й обов`язки, піклуючись один про одного, виховуючи спільного сина.

Натомість, суд зазначає, що спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час немає.

Суд дійшов висновку, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 761/16799/15-ц.

Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.

Таким чином справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Суд в цьому сенсі зазначає, що відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно із роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року вбачається, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24.03.2022 був призваний на військову службу за мобілізацією та направлений у військову частину НОМЕР_1 (а.с.14).

Відповідно до сповіщення № 2986 від 12.04.2023, яке було адресовано ОСОБА_1 , її було повідомлено, про зникнення безвісти 06.04.2023 поблизу населеного пункту Новобахмутівка Донецької області її чоловіка - ст.. солдата ОСОБА_2 , 1973 року народження (а.с. 13).

Згідно сповіщення сім`ї №1 від 04.01.2024 адресоване ОСОБА_3 (спільному сину заявниці та ОСОБА_2 ), згідно якого було повідомлено, що ст. солдат ОСОБА_7 старший механік водій 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 від час артилерійського обстрілу ворогом поблизу населеного пункту Новобахмутівка Донецької області. Тіло було ексгумоване та проведено ДНК експертизу, згідно якої тіло військовослужбовця було ідентифіковане, висновок судмедекспертизи № СЕ 19-23/68228-БД від 11.12.2023 та постанови про встановлення особи трупу від 28.12.2023 (а.с. 14).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 291 від 07.06.2023 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті вогнепальне, кульове наскрізне поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів, ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної зброї (а.с.17), про що 02.01.2024 видано Софіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , серії НОМЕР_2 (а.с.15)

09 вересня 1995 року між заявницею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Софіївського району Дніпропетровської області, про що був вчинений відповідний актовий запис за № 89 (а.с. 8).

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтвержно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 11.12.1996 (а.с. 9).

Невдовзі 11.07.2008 шлюб між заявницею та ОСОБА_2 був розірваний (а.с.87).

Відповідно до довідок, виданих виконкомом Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпрпоетровської області від 22.07.2024 за № 1014, вбачаєстья, що заявниця разом проживали із ОСОБА_2 після розірвання шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою ОСОБА_2 проживав без реєстрації із 12.02.2007 (а.с. 10, 11).

Окрім того із долучених матеріалів справи вбчається, що ОСОБА_2 вказував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16,21,22 ).

З копій фіскальних та товарних чеків, а також виписці про рух грошових коштів вбачається, що ОСОБА_2 преводив грошовів кошти ОСОБА_1 у різних сумах, призначення яких було здебільшого опалта житлово комунальних послуг, тобто вели спільне господарство та несли спільні витрати на придбання побутових приладь (а.с.40).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , пояснила, що вона добре знає сім`ю ОСОБА_9 , які перебували у шлюбі з 1995 року, ОСОБА_10 працював механізатором у сількогосподарському підприємстві, після звільнення працював сам на себе, мав у власності бус на якому надавав послуги з перевезення по всій Україні. Знала, що вони з ОСОБА_11 були розлучені через те, що він зловживав алкогольними напоями, але через кілька місяців вони знову зійшлися і продовжили проживати разом однією сім`єю та виховувати спільного сина ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_12 , рідний брат померлого ОСОБА_2 , повідомив, що його брат ОСОБА_10 з 1995 року перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , у період шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , якого вони виховували спільно. Увесь період вони завжди проживали разом у одному будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 мав власного трактора та працював по найму на ньому у людей, крім того він інколи бував у відрядженні по всій Україні. ОСОБА_1 працювала на місцевому хілібзаводі, але вже 10 років не працює.

Свідок ОСОБА_3 , син померлого ОСОБА_2 , також підтвердив у судовому засіданні, що його рідні батько та мати, заявниця у справі, постійно проживали разом, мали спільний бюджет, побут. Вони разом виховували його скільки він себе пам`ятає, спільно проводили всі сімейні свята, відпочинки тощо. Мати близько десяти років не працює, перебуває вдома та займалася домашнім господарством, а батько постійно працював та приносив гроші у сім`ю на їхнє утримання.

Під час розгляду справи судом також були дослідженні надані заявницею світлини, на яких всі свідки упізнали ОСОБА_2 . На цих світлинах, знятих у різні роки життя ОСОБА_2 , останній завжди перебував у компанії заявниці ОСОБА_1 , майже завжди поруч знею та в її обіймах.

Порівнюючи розмір допомоги з боку померлого та інших доходів заявниці їх співідношення між собою судом встановлено відсутність офіційного доходу у заявниці. Це підтверджується даними її трудової книжки, серії НОМЕР_4 від 29.06.1992, згідно якої вона з 04.12.2015 закінчила свою трудову діяльність у ТОВ «Виробник Плюс», окрім того згідно довідки № 89 від 26.02.2024, виданої Софіївським сектором Криворізької філії Дніпропетровського ОЦЗ, вбачається, що ОСОБА_1 у Софіївському секторі Криворізької філії Дніпропетровського ОЦЗ та інших центрах зайнятості України на обліку, як безробітня не перебуває, та допомоги по безробіттю не отримує (а.с. 28).

Натомість згідно записів трудової книжки, серії НОМЕР_5 від 17.08.2002, виданої на ім`я ОСОБА_2 вбачаєстья, що він прцював у Марганецькому виробничому комбінаті до 06.11.2015 року, після чого із 04.07.2016 працював у Магаданській області вахтовим методом до 2020 року (а.с. 33-34).

Дослідивши виписку по картковому рахунку заявниці вбачається, що перебуваючи на військовій службі ОСОБА_2 починаючи з 13.04.2022 неодноразово здійснював переказ грошових коштів, а останнім часом картка належна йому взагалі перебувала у постійному користування заявниці, якими вона розпоряджалась з урахуванням потреб сім`ї.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, наведені судом доводи та правові позиції Верховного Суду, суд дійшов переконання, що зібрані у справі докази у сукупності повною мірою доводять факт того, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_2 , як чоловік та жінка, мешкали разом та вели спільне господарство, що засвідчує реальність їх сімейних відносин, але зважаючи на те, що зі слів самої заявниці після розлучення з ОСОБА_2 , що мало місце 11.07.2008, вони спільно не проживали кілька місяців (близько трьох місяців) разом, суд з урахуванням того, що більш точна дата місяця 2008 року не встановлена, вважає за необхідне відраховувати строк їх спільного проживання саме з 01.01.2009 і до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на момент загибелі останнього.

Також суд дійшов переконання, що зібрані по справі докази підтверджують той факт, що ОСОБА_1 фактично перебувала на утриманні ОСОБА_2 в період часу з 04.12.2015, тобто з останнього її робочого дня згідно трудової книжки і до 06.04.2023, тобто до моменту загибелі такого військовослужбовця, оскільки у цей період заявниця не мала самостійного доходу, а грошове утримання та доходи ОСОБА_2 були для ОСОБА_1 єдиним джерелом доходів.

Отже, на підставі викладеного заява ОСОБА_1 про встановлення фактів, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника - адвоката Мудраченка Віктора Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу та перебування на утриманні, - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у період з 01 січня 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_11 , тобто до моменту смерті ОСОБА_2 .

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , перебувала на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , в період з 04 грудня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_11 , тобто до моменту смерті ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄРДПОУ НОМЕР_7 , адреса для листування: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Міністерство оборони України, код ЄРДПОУ 00034022, адреса: проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168.

Повний текст рішення складений 24.01.2025.

Суддя О. В. Томинець