Справа № 642/2138/24
Провадження № 2/645/194/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань Кривченко Т.В.,

представника відповідача Пузікова В.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ТУ ДБР у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) Другий слідчий відділ, Прокуратури Харківської області, Управління Державної казначейської служби України в м.Харкові Харківської області, в якій просить суд стягнути з Державного казначейства України відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7848556,68 грн., з урахуванням індексу інфляції та не отриманої з вини судді Київського районного суду м.Харкова В.В. Плєтньова та Харківського обласного суду М.М. Бородіна, за минулий час, з моменту постановленого Київським районним судом м.Харкова, під головуванням судді Д.Д. Луспеника правомірного та обґрунтованого рішення суду, моральної шкоди в розмірі заподіяної мені майнової шкоди за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 26.04.2024 року вищезазначена справа направлена за підсудністю до Фрунзенського районного суду м.Харкова, оскільки позивач ОСОБА_1 зареєстрований на території Немишлянського району м.Харкова.

27.05.2024 року зазначена справа надійшла до Фрунзенського районного суду м.Харкова.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, в результаті чого справу було передано судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Мартиновій О.М.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 04.06.2024 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 177 ЦПК України.

17.06.2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, якою позивач уточнив позовні вимоги та зазначив відповідачем - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області.

Ухвалою суду від 20.06.2024 року по вищевказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

08.07.2024 через систему «Електронний суд» від представник відповідача Пузікова В.А. надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача.

В підготовчому судовому засіданні 06.09.2024 року позивачем ОСОБА_2 було заявлено клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 06.09.2024 року задоволено частково та відкладено підготовче судове засідання на 09.10.2024 року.

17.09.2024 року до суду надійшли витребувані докази з Державного бюро розслідувань.

20.09.2024 року до суду надійшли витребувані докази з Київського районного суду м.Харкова.

09.10.2024 року в підготовчому судовому засіданні позивачем ОСОБА_2 було заявлено клопотання про надання часу для уточнення позовних, яке судом було задоволено та відкладено підготовче судове засідання на 08.11.2024 року.

Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований в системі «Електронний суд».

У підготовчі судові засідання, призначені на 08.11.2024 року, 11.12.2024 року та 23.01.2025 року позивач ОСОБА_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив, про місце, дату та час підготовчого судового засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки в електронному вигляді в системі «Електронний суд», про що свідчать довідки про доставку електронного документу, документів, які підтверджують поважність причин неявки в судові засідання, не надав. Клопотань про розгляд справи за його відсутності або проведення судового засідання в режимі відеоконференції від позивача до суду не надходило.

Представник відповідача Пузіков В.А. в підготовчому судовому засіданні зазначив, що Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області є неналежним відповідачем по даній справі. Враховуючи те, що позивач ОСОБА_2 протягом тривалого часу не уточнив позовні вимоги та повторно не з`явився в підготовче судове засідання, просив залишити позовну заяву без розгляду.

Суд, вислухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача/його представника до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача та/або його представника в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

Необхідно також відмітити, що залишення позову без розгляду на стадії саме підготовчого засідання з підстав невки позивача не допускається відповідно процесуальних вимог та до постанови ВС/КЦС у справі №752/21845/19 від 19.05.2021 року.

Як наголосила ВП ВС, правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються виходячи з конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права (постанова ВП ВС від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20), п. 68).

Однак, Законом № 3200-IX від 29.06.2023 року у п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України внесені зміни та викладено дану норму процесуального закону а такій редакції «3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи".

Таким чином, на сьогодні положення п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України чітко закріплюють право суду залишити позовну заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене вище в даній ухвалі, неявка позивача ОСОБА_2 в підготовче засідання є повторною в розумінні положень ч.5 ст. 223 ЦПК України і суду не надано доказів на підтвердження поважності причин неявки в підготовче засідання.

Верховний Суд у своїй постанові від 22.05.2019 року по справі № 310/12817/13 вказав, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені у статті 257 ЦПК України наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Суд зазначає, що якщо позивач не може взяти участь у судовому засіданні, він може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, що відповідає положенням ч.1 ст. 212 ЦПК України.

Однак, як вже зазначено судом вище, позивач ОСОБА_2 клопотань про розгляд справи за його відсутності або проведення судового засідання в режимі відеоконференції до суду не надавав.

Також слід зазначити, що ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні 09.10.2024 року просив суд надати йому час для уточнення позовних вимог, у зв`язку з чим підготовче судове засідання було відкладено на 08.11.2024 року, проте станом на 23.01.2025 року до суду уточненої позовної заяви не надходило.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Справа перебуває в провадженні суду тривалий час, а саме з 23.04.2024 року, позивачу ОСОБА_2 було відомо про судові засідання, однак до суду останній не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Таким чином, оскільки належним чином повідомлений про день та час розгляду справи позивач повторно не з`явився в підготовче засідання з причин визнаних судом неповажним, та не надав заяв про розгляд справи за його відсутності, суд вважає необхідним застосувати наслідки, передбачені в п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України (в редакції ЗУ № 3200-IX від 29.06.2023) та постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду в підготовчому засіданні.

Керуючись ст,ст. 200, 257, 260 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть отримати за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мартинова