У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прискора Ірина Григорівна, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання договору недійсним

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прискора Ірина Григорівна, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання договору недійсним, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка належить ОСОБА_3 , заборони ОСОБА_3 передавати, відчужувати та вчиняти будь-які інші дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі, особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

В обґрунтування заяви зазначено, що 31.10.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 суму позики у розмірі 130 000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язувався повернути отриману позику за першою вимогою ОСОБА_1 . Починаючи з 2020 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до ОСОБА_4 з вимогами про повернення боргу, проте останній ухиляється від виконання своїх зобов`язань. 17.09.2020 року ОСОБА_2 подарував належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) ОСОБА_3 , який є його рідним сином. Заявник вважає, що договір дарування було укладено ОСОБА_2 з метою уникнення настання негативних наслідків невиконання останнім зобов`язання за договором позики, зокрема, звернення стягнення на належне ОСОБА_2 нерухоме майна. З цих підстав ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування від 17.09.2020 року.

На думку заявника, існує ймовірність наступного відчуження ОСОБА_3 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на користь інших осіб, що не є учасниками цієї справи, що може в значній мірі ускладнити чи взагалі зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду якщо воно буде прийнято на користь заявника, адже відсутність арешту та заборони відчуження вказаного об`єкту нерухомості може призвести до постійної зміни їх власників, та, у підсумку, до невиконання судового рішення по справі.

Надаючи оцінку заяві про забезпечення позову, суд керується наступним.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. З ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (ч. З ст. 154 ЦПК України).

Згідно зі ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реального виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка належить ОСОБА_3 , заборони ОСОБА_3 передавати, відчужувати та вчиняти будь-які інші дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прискора Ірина Григорівна, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання договору недійсним - задовольнити;

Накласти арешт на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка належить ОСОБА_3 ;

Заборонити ОСОБА_3 передавати, відчужувати та вчиняти будь- які інші дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановления;

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали;

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи;

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Гребенюк