23.01.2025
справа № 642/284/25
провадження 2/642/527/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м.Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Ольховський Є.Б. розглянувши заяву ОСОБА_1 , в особі адвоката Камінера Вадима Миколайовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго», Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про зобов`язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

20.01.25 до суду надійшов вищезазначений позов.

21.01.25 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в особі адвоката Камінера Вадима Миколайовича про забезпечення позову, в якій прохає суд заборонити до розгляду позову по суті АТ «Харківобленерго» здійснювати будь-які дії спрямовані на відключення позивача як споживача електроенергії по об`єкту АДРЕСА_1 . В обґрунтування зазначено, що у зв`язку з відмовою позивача сплатити за завищеною ціною за обсяг електроенергії, співробітники АТ «Харківобленерго» відключило квартиру АДРЕСА_2 від електромережі. Окрім пенсії, яку ОСОБА_1 отримує від держави, жодних доходів не має. Крім того, на порушення приписів законодавства, прилад обліку, який 04.10.2024р. був встановлений на опорі, розміщений на вулиці загального користування де до нього є вільний доступ будь-яких третіх осіб, запобіжник нічим не захищений від доступу до нього будь-кого, і, відповідно, можливі прояви вандалізму та умисного пошкодження лічильника або незаконного відключення квартири АДРЕСА_2 від електромережі. До того ж вказані дії можуть призвести до повторного відключення відповідачами квартири АДРЕСА_2 від електропостачання. Вищезазначене свідчить про те, що існує гостра реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову у разі задоволення судом позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав ОСОБА_1 , за захистом яких вона звертається до суду.

Суд, дослідивши матеріали заяви про вжиття заходів по забезпеченню позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина друга, третя статті 150 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності,

обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду в межах позовних вимог, є зобов`язання АТ «Харківобленерго» здійснити перепідключенння електроенергії та зобов"язатиАТ «Харківобленерго» та АТ «Харківенергозбут» здійсненити перерахунок електроспоживання.

АТ «Харківобленерго» на підставі наряду, відключило квартиру АДРЕСА_3 , від електромережі.

Разом з тим, заявниця просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ «Харківобленерго» та АТ «Харківенергозбут» здійснювати будь-які дії спрямовані на відключення позивача як споживача електроенергії по об`єкту АДРЕСА_1 , що не відповідає заявленим вимогам та не забезпечує виконання рішення суду у разі задоволення позову, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких позивачка звернулась до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд враховує, що питання обґрунтованості позовних вимог перевіряються судом під час розгляду справи по суті і не мають розглядатися при забезпеченні позову, оскільки дана процесуальна дія є оперативним заходом, що вживається для забезпечення виконання рішення суду у разі його потенційного задоволення.

Відтак, ураховуючи те, що метою забезпечення позову є реалізація в майбутньому актів правосуддя, у той час як запропоновані заявницею заходи забезпечення позову у вигляді заборони АТ «Харківобленерго» та АТ «Харківенергозбут» здійснювати будь-які дії спрямовані на відключення її як споживача електроенергії, при цьому вже існує факт відключення квартири, є необґрунтованими та неспівмірними із предметом вимог заявниці, які вона має намір реалізувати в судовому порядку, оскільки вимоги заяви про забезпечення позову у даному випадку не відповідають обставинам справи та критеріям співмірності.

Таким чином наведені заходи забезпечення позову не відповідають вимогам розумності, обґрунтованості вимог заявниці щодо забезпечення позову і жодним чином не впливають на ефективний захист або поновлення її прав, оскільки відсутній зв`язок між цими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, які заявниця просила вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання можливого судового рішення в разі задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Є.Б. Ольховський