КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/4215/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Медик» про захист прав споживачі, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до Садівничого товариства «Медик» про захист прав споживачів, відповідно до якого просив зобов`язати СТ «Медик» відновити постачання електричної енергії на садову ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :37:073:0101.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 було передано за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що він звернувся до суду із позовом про захист своїх прав. Вказує, що спір між сторонами виник з приводу припинення надання послуг з електропостачання, а отже вважає, що відносини регулюються Законом України «Про захист прав споживача». Таким чином вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України подав позов за зареєстрованим місцем проживання споживача.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про передачу справи до Вишгородського районного суду Київської області виходив з того, що даний спір виник з приводу нерухомого майна, а саме земельної ділянки, яка розташована у Київській області, Вишгородському районі, с/рада Хотянівська, а отже, дана справа має розглядатися за місцем знаходження нерухомого майна, за правилами виключної підсудності.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 вказано: за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном.

У пункті 7.22 вказаної постанови зазначено, що аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язанні із нерухомим майном.

Звертаючись з позовом, позивач просив зобов`язати СТ «Медик» відновити постачання електричної енергії на садову ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :37:073:0101. При цьому, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна місце розташування вищевказаної земельної ділянки: Київська область, Вишгородський район, с/рада Хотянівська, «Медик» садове товариство масиву «Світанок».

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають розгляду за правилами виключної підсудності, за місцем знаходження нерухомого майна, яке розташоване за адресою: Київська область, Вишгородський район, с/рада Хотянівська, Медик» садове товариство масиву «Світанок» до територіальної юрисдикції Вишгородського районного суду Київської області.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про непідсудність справи Оболонському районному суду міста Києва та передачу її у зв`язку із цим на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області.

Посилання позивача на те, що при зверненні до суду він скористався правом вибору підсудності згідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України, не являються підставою для скасування ухвали, оскільки альтернативний вибір підсудності поширюється лише на позови, для яких встановлено загальну територіальну підсудність, тоді як у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Текст постанови складено 22 січня 2025 року.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв