Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Макарчука С.М.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачки - ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання - Демидюк О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу № 532/2837/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2024 року адвокат Сідько С.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом, у якому прохає шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 10.10.2019 Шевченківським районним у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1654 - розірвати.

Позов обґрунтований тим, що 10 жовтня 2019 року між ними був укладений шлюб, який був зареєстрований Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про що зроблено відповідний актовий запис № 1654 (а.с.8).

Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася спільна донька ОСОБА_4 , про що Кобеляцьким відділом реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 28 травня 2021 року було складено відповідний актовий запис № 77 (а.с.9).

Спільне сімейне життя в них не склалося, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства та побуту, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

Вже тривалий проміжок часу кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, спільне господарство не ведуть. Сторони не підтримують зв`язків між собою. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. Подальше формальне існування із відповідачем шлюбних відносин суперечить інтересам позивача. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Шлюб розривають вперше. Досудове примирення результатів не дало. Спір стосовно поділу спільного майна відсутній. Спору про визначення місця проживання дитини, та її утримання не має.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 09.12.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М.

Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 963972 від 12.12.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 19 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 21 січня 2025 року.

13 січня 2025 року відповідачкою до канцелярії суду подано заяву про визнання позову.

Відповідачка правом надання відзиву не скористалася.

У судовому засіданні 21 січня 2025 року:

- позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити.

- відповідачка ОСОБА_2 позов визнала у повному обсязі, підтвердила неможливість збереження сім`ї, прохала шлюб розірвати, прізвище не змінювати.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 10 жовтня 2019 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1654, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.8).

Від цього шлюбу сторони мають одну дитину доньку: ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Сторонами не заявлено клопотання про надання строку для примирення.

Позивач і відповідачка не бажають продовжувати подружні стосунки.

Позивач і відповідачка прохають задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають малолітню дитину.

За твердженнями сторін шлюбні стосунки припинені близько дев`яти місяців тому (тобто, орієнтовно у березні 2024 року).

Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки в цьому конкретному випадку, це суперечило б інтересам щонайменше позивачки, яка не хоче продовжувати подружні стосунки з відповідачем та миритися категорично не бажає.

Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства.

Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України).

Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем категорично не бажає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина 3 статті 115 СК України).

Відповідачка прохає залишити їй прізвище « ОСОБА_2 ».

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З квитанції про сплату судового збору ID:8087-4890-2925-2777 від 12.09.2024 встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 968 гривень 96 копійок (а.с.3).

Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки у справі на користь позивача у розмірі 50 відсотків, а решту слід повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 133, 141, 206, 211, 258, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 104, 105, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Прийняти визнання ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 .

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 10 жовтня 2019 року Шевченківським районним у місті ПОлтава відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 1654 від 10 жовтня 2019 року, - розірвати.

Відповідачку після розірвання шлюбу надалі йменувати прізвищем " ОСОБА_2 ".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 вісотків судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що становить 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що становить 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя