Справа № 932/3683/24
Провадження № 2-з/932/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , яка діє в своїх в інтересах та в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.

06 грудня 2024 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права користування квартирою.

04.12.2024, 06.12.2024 до Бабушкіського районного суду м. Дніпропетровська надійшли заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову.

На підставі передачі судової справи раніше визначеному складу суду для розгляду заяв визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Розглянувши заяви про забезпечення позову, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Забезпеченням позову по суті є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на норми ЦПК України, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У пункті 4 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Підстави для забезпечення позову є оціночними та визначаються судом залежно від фактичних обставин у кожному конкретному випадку.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. Частиною 4 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Згідно ч. 1, 6 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , яка діє в своїх в інтересах та в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення. У позові позивач ОСОБА_3 просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без надання іншого житлового приміщення.

В зустрічній позовній заяві позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заявляючи позовні вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права користування квартирою, просять визнати за кожним з них право користування квартирою АДРЕСА_2 . Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2025 вказана зустрічна позовна заява залишена без руху з наданням позивачам строку для усунення її недоліків.

В обгрунтування необхідності забезпечення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що на підтвердження своїх позовних вимог позивачка ОСОБА_3 вказує на те, що начебто під час перебування з ОСОБА_1 в фактичних шлюбних відносинах, зокрема в період з жовтня 2016 року (з моменту реєстрації в квартирі), а фактично з 2013 року, вона добровільно надала згоду на його проживання у помешканні. Однак, в квітні 2024 з невідомих причин вона заявила в листі від 22.04.2024 про те, що відповідачі самовільно проживають у спірній квартирі, а також вони перешкоджають позивачці користуватися своєю власністю. Позовні вимоги позивачка за первісним позовом обгрунтовує тим, що відповідно до ст. 155 ЖК жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування житловим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. Вони мають обгрунтовані побоювання, що відповідачка за зустрічним позовом має намір продати квартиру, в якій вони проживають і яка є єдиним для них житлом. Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять забезпечити позов шляхом накладення арешту на жиле приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності у розмірі частки та ОСОБА_4 у розмірі частки на підставі приватної власності.

Пред`являючи до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська зустрічний позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять визнати за кожним з них право користування квартирою АДРЕСА_2 , посилаючись, зокрема, на те, що ОСОБА_3 тривалий час проживає за межами України, її право користування квартирою жодним чином ними не обмежується, тому вони мають право користуватися спірною квартирою, іншого житла не мають.

Суд вважає, що заявниками не надано достатніх доказів на підтвердження вимог заяв про забезпечення позову у вказаний ними спосіб, не надано доказів того, що запропоновані ними заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими ними зустрічними позовними вимогами. Вказане позбавляє суд можливості пересвідчитися, зокрема, у тому, чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення зустрічного позову; при розгляді заяв про забезпечення позову та при вирішенні питання про забезпечення позову суд позбавлений можливості здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивачів по зустрічному позову щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, заяви про забезпечення позову задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 260, 261,353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права користування квартирою, - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.О.Кудрявцева