Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2/711/551/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судових засідань Москаленко О.І.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором у розмірі 27105,87 грн та судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 29.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір № 75844967 (далі - Договір). Згідно п. 1. Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору: сума позики становить 8000.00 грн; процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою.

Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (далі - Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Відповідно до положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Крім того позивач свої позовні вимоги обгрунтовує і положеннями п. 6.5. Правил, відповідно до яких, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Також позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що підписанням Договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.

Оскільки позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, а відповідач як позичальник не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив, тому позивач звернувся до суду із позовом про примусове стягнення заборгованості за Договором, а також судових витрат, які поніс у зв`язку зі зверненням до суду.

Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором до відповідача, то ТОВ «Коллект Центр» як позивач обгрунтовує це тим, що 22.02.2022 було укладено договір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75844967.

10.01.2023 було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75844967. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №75844967.

З огляду на викладене позивач підсумовує, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором, що підлягає стягненню з позичальника, станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 27105,87 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 19104,56 грн, та нараховані 3% річних - 1,31 грн.

Саме вказану суму заборгованості за Договором позивач просить суд стягнути із відповідача. Крім того позивач просить суд стягнути із відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 30 хв 23 січня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси.

У судове засідання, що призначено 23 січня 2025 року, представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Водночас у пункті 5 прохальної частини позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та проти заочного розгляду справи і винесення заочного рішення сторона позивача не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 з`явився у судове засідання і пояснив, що з 2022 року йому почали надходити дзвінки від колекторів про наявність у нього заборгованості згідно укладених кредитних договорів. На думку відповідача, це обумовлено тим, що у час, коли його телефон знаходився в ремонті, його персональні дані могли стати відомими третій стороні, що у наслідку стало причиною отримання ним цього позову. Проте у документах вказані його усі дані і він із цим нічого зробити не може. Усно звертався до знайомих працівників правоохоронних органів, а також до кіберполіції, однак йому повідомили, що справа безперспективна, а тому із письмовою заявою він до правоохоронних органів не звертався. На питання суду щодо визнання чи невизнання позовних вимог відповідач чіткої відповіді не надав, однак вказав, що витрати на правничу допомогу є завищеними. На його думку, такі витрати становлять 1000-2000 грн. Крім того, під час дослідження матеріалів справи, підтвердив, що номер карткового рахунку, на який ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перераховувало кредитні грошові кошти, дійсно належить йому і картка була емітована, як згадує відповідач, ОСОБА_2 . Правом на подачу відзиву відповідач відмовився скористатися, хоча судом йому було роз`яснено, що, станом на день розгляду справи, у нього лишалося декілька днів для реалізації цього процесуального права.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, а також заслухавши пояснення відповідача, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 29.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75844967 ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі - Договір №75844967).

Пунктом 1 Договору №75844967 передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

У підпунктах 2.1-2.3 п. 2 Договору №75844967 сторони обумовили параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 8000,00 грн; строк позики (строк договору) - 30 днів; процентна ставка - 1,99%/день (фіксована); дата надання позики - 29.06.2021; дата повернення позики (останній день) - 29.07.2021; знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) - 0,60%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосвується в період карантину) - 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 642,22%; орієнтовна загальна вартість позики - 9432,80 грн.

Крім того, із п.4 Договору №75844967 судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Також зі змісту п.12 Договору №75844967 суд встановив, що цей договір був укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телеконукаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.16).

Із досліджених у судовому засіданні Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с.17-22) судом встановлено, що у п.6.5 цього документа міститься умова, відповідно до якої, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Водночас у п.6.9 означених Правил міститься умова, згідно якої позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики. Сума нарахованих процентів за понадстрокове користування позикою не може перевищувати розміру суми, визначеної Законом України «Про споживче кредитування».

Із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» №КД-000001455/ТНПП від 24.10.2024 (а.с.23) суд встановив, що цим товариством, відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, що укладений із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджено прийняття до виконання та завершення наступної платіжної операції: дата - 29.06.2021; номер платежу - 929f1723-code-4d20-8f3b-b9570cef3042; сума - 8000,00 грн; отримувач - Чамара Дмитро - ЕПЗ № НОМЕР_1 .

Також суд встановив, що 22 лютого 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №22/02/2022 (далі - Договір факторингу №22/02/2022), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та боржниками (а.с.31-33).

Відповідно до графи №2846 Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №22/02/2022, судом встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 27104,56 грн, з яких 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 19104,56 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.35).

Крім того із договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року (далі - Договір про відступлення №10-01/2023) суд встановив, що ТОВ «Вердикт Капітал» відступив шляхом продажу новому кредитору належні йому права, а ТОВ «Коллект Центр» як новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках, №1,3 до цього договору (а.с. 38-41).

Відповідно до графи №49549 Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, том №2, судом встановлено, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 27105,87 грн, з яких 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 19104,56 грн - сума заборгованості за відсотками, та 1,31 грн - 3% річних згідно положень ст. 625 ЦК України (а.с.42 зворот).

Згідно розрахунку заборгованості, що підготовлений позивачем, суд встановив, що, станом на 06.12.2024, сукупна заборгованість відповідача перед позивачем згідно Договору №75844967 становить 27105,87 грн, з яких: 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 19104,56 грн - сума заборгованості за відсотками, та 1,31 грн - 3% річних згідно положень ст. 625 ЦК України (а.с.25 зворот - 27).

Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі - Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).

Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув права вимоги до відповідача за Договором №75844967 на підставі Договору факторингу №22/02/2022 у взаємозв`язку із умовами Договору про відступлення №10-01/2023.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Договору №75844967, суд встановив, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), а саме: PAce8VoNpa.

Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у позику від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 8000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору №75844967 у строки, передбачені цим правочином.

Водночас твердження відповідача про те, що договір позики був укладений із використанням третіми особами персональних даних відповідача, суд відхиляє, оскільки матеріали справи не містять доказів будь-яких звернень позивача до правоохоронних органів з цього приводу, як і доказів оспорювання означеного правочину в судовому порядку з підстав його не укладення та ухвалення судом відповідного судового рішення.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми позики за Договором №75844967 як первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступникам: ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача 8000 грн в рахунок погашення основного зобов`язання підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на означені положення матеріального права, беручи до уваги, що до загальної суми боргу, що заявлена позивачем до стягнення із відповідача, включені 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період із 22.02. до 23.02.2022 включно в сумі 1,31 грн (а.с.29), тому суд означену позовну вимогу вважає обгрунтованою та вмотивованою, а відповідно такою, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 19104,56 грн суд зазначає наступне.

Так, із безпосередньо дослідженого в судовому засіданні розрахунку згідно Договору №75844967, що підготовлений первинним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», станом на 22.02.2022, тобто на день укладення між означеним товариством та ТОВ «Вердикт Капітал» Договору факторингу №22/02/2022, розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед первинним позикодавцем по сплаті відсотків за користування отриманими у позику коштами становив 19104,56 грн. Ця заборгованість ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» була нарахована позичальнику ОСОБА_1 за період із 29.06.2021 до 18.01.2022 включно.

Надалі, означена вище сума заборгованості по сплаті відповідачем відсотків за Договором №75844967, без будь яких змін та корегувань, переходила від первинного до нового кредитора, тобто від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Вердикт Капітал» та від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр», на підставі відповідно Договору факторингу №22/02/2022 та Договору про відступлення №10-01/2023.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18), сформувала правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Відповідно до підпункту 2.2 п.2 у взаємозв`язку із умовами п.4 Договору №75844967, сторони погодили, що строк позики становить 30 днів, а проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за Договором №75844967, в частині сплати відсотків за користування сумою позики протягом усього строку позики, не виконав, то розмір заборгованості по відсоткам складає 1488 грн. (8000 грн (сума позики) х 0,60% (знижена процентна ставка згідно п.п. 2.3 п.2 Договору №75844967) х 31 день (строк позики, що включає як день її отримання відповідачем (29.06.2021), так і день, у який ця позика підлягала поверненню відповідачем (29.07.2021)).

Отже, за умов Договору №75844967, що були погоджені сторонами, позивач як правонаступник первинного позикодавця ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» має право на стягнення відсотків лише у межах строку позики у розмірі зниженої процентної ставки, оскільки саме така ставка застосована первинним позикодавцем у розрахунку заборгованості станом на 22.02.2022 і узгоджується із положеннями п.п.2.3. п.2 Договору №75844967.

Водночас посилання позивача, як на підставу для нарахування відсотків у розмірі 19104,56 грн, на положення п.6.5 та 6.9 Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с.17-22) судом відхиляються з огляду на таке.

Дійсно до позовної заяви позивачем додані означені вище Правила, зміст яких містить п.6.5, 6.9, що надавали право первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснювати нарахування відсотків, розмір яких обумовлений у п.п.2.3 п.2 Договору №75844967, починаючи з першого дня понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

Однак із досліджених у судовому засіданні Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) судом встановлено, що їх умови не містять підпису позичальника ОСОБА_1 , в тому числі і у виді електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.22). На підставі цього суд робить висновок, що належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що сторони Договору №75844967 обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за понадстрокове користування отриманими у позику коштами матеріали справи не містять.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У цьому контексті суд вважає за необхідне звернути увагу сторін, що зміст п.п.5.1 п.5 Договору №75844967, не містить інформації, що відповідач ОСОБА_1 ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ саме із Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що затверджені рішенням Загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (протокол №11/02/2021 від 11.02.2021), які додані позивачем до позову і саме на яких цим учасником справи грунтуються вимоги про стягнення відсотків за користування сумою позики в розмірі 19104,56 грн.

Подібні правові висновки щодо недоведення позивачем факту погодження певних умов у кредитних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №460/4070/18-ц (провадження №61-9156св20), від 13 травня 2021 року у справі №359/4430/18 (провадження №61-17911ск19), що судом застосовуються у конкретній справі з метою дотримання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем відомості щодо розміру заборгованості за відсотками у розмірі 19104,56 грн не відповідають умовам Договору №75844967 та нормам чинного законодавства, а відтак розмір заборгованості по несплаченим відповідачем відсоткам перед первісним позикодавцем за Договором №75844967 від 29.06.2021 становить 1488 грн.

Таким чином, враховуючи викладене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору №75844967, з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за несплаченими відсотками за Договором №75844967 від 29.06.2021 у розмірі 1488 грн.

При цьому суд звертає увагу учасників справи, що позивач заявив до відповідача вимогу про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, лише за період із 22.02. до 23.02.2022, а за період, що розпочався з наступного дня після дати повернення позики (29.07.2021) і до 22.02.2022 позовна заява таких позовних вимог не містить, а відповідно і не є предметом розгляду судом, що узгоджується із положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України.

Що стосується прохання позивача, що викладене у п.3 прохальної частини позовної заяви, про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн, то суд зазначає про таке.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/10120/24, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).

Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (далі - АО «Лігал Ассістанс») (а.с.11-12); 2) прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», затверджений рішенням Загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 (а.с. 12 зворот - 13); 3) заявки на надання юридичної допомоги № 93 від 01.11.2024 (а.с.14); 4) витягу з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 (а.с.15). Будь-яких інших документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду не було, а відповідно суд будь-яких інших документів, крім тих, що зазначені у цьому абзаці, не досліджував з підстав їх відсутності у матеріалах справи.

У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги АО «Лігал Ассістанс» у конкретній цивільній справі, суд констатує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати коштів в розмірі 9000 грн за надану цьому учаснику справи правничої допомоги, зокрема, не надано відповідної квитанції або платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи на той факт, що і письмові докази, що додані позивачем до позову на підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 грн, зокрема, договір про надання правової допомоги, прайс-лист, заявка на надання юридичної допомоги та витяг з акту про надання правничої допомоги не містять жодної інформації про факт оплати позивачем правничої допомоги, відповідного її розміру та періоду часу, коли така оплата мала місце. Означена обставина унеможливлює суд з процесуальної точки зору зробити висновок, що позивачем дійсно сплачено саме 9000 грн за надану цьому учаснику справи правничу допомогу.

Крім того матеріали справи також не містять заяви чи клопотання про те, що докази витрат на правничу допомогу позивачем будуть надані у строки, передбачені ч.8 ст.141 ЦПК України

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Що стосується стягнення із відповідача на користь позивача витрат по оплаті судового збору, то суд зазначає про таке.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Водночас ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із дослідженої судом платіжної інструкції № від 16.12.2024 встановлено, що позивачем сплачено 2422,40 грн в рахунок оплати судового збору за подачу позовної заяви (а.с.1).

Водночас із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення із відповідача заборгованість у загальному розмірі 27105,87 грн, проте судом позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково в розмірі 9489,31 грн, що складає 35% від ціни позову (9489,31/27105,87). У зв`язку із цим, із відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 847,84 грн, тобто 35% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2422,40 х 0,35 х 100).

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 9489,31 грн, з яких: 8000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 1488 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами, 1,31 грн - 3 % річних за користування коштами за період з 20.02.2022 до 23.02.2022. Крім того із відповідача на користь позивача слід стягнути 847,84 грн судового збору, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. Водночас у задоволенні стягнення понесених витрат на правову допомогу слід відмовити.

Керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 527, 530, 610, 625, 626, 628, 634, 638, 1046-1050, 1077, 1082 ЦК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 137, 141, 258, 264, 265, 280-284, 289, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №75844967 від 29 червня 2021 року в розмірі 9489 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 31 (тридцять одну) копійку, з яких: 8000 (вісім тисяч) гривень - заборгованість за основним зобов`язанням, 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень - сума заборгованості за нарахованими процентами, та 1 (одна) гривня 31 (тридцять одна) копійка - 3 % річних за користування коштами за період з 20.02.2022 до 23.02.2022.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 847 (вісімсот сорок сім ) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки.

Відмовити у задоволенні стягнення понесених витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27 січня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПУО: 44276926, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий: О. В. Петренко