Провадження № 2/750/272/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2025 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
суддіСупруна О.П.,
секретарПрохоренко А.В.,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна»,
23.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду
м. Чернігова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останньої матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вигляді франшизи у розмірі 3 200,00 грн, а також моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою судді від 24.09.2024 дану позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді від 01.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 13.11.2024.
13.11.2024 розгляд справи відкладений на 07.01.2025 у зв`язку з неявкою сторін.
07.01.2025 розгляд справи відкладено на 24.01.2025 у зв`язку з неявкою відповідача.
У судове засідання 24.01.2025 учасники справи не з`явилися, позивач через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав та просив провести розгляд справи без його участі в порядку заочного провадження; відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи оповіщалася у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала.
За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України).
У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є власником транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 »
Позивач зазначає, що керування вищевказаним автомобілем передано йому за усною домовленістю із ОСОБА_3
16.08.2024 о 23 год. 50 хв. ОСОБА_4 в м. Чернігові по вул. Кільцевій керувала автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак « НОМЕР_3 », та рухаючись зі сторони просп. Михайла Грушевського, навпроти 6 корпусу буд. 37 по вул. 1-ї танкової бригади, відволіклась від керування транспортним засобом, внаслідок чого скоїла наїзд на автомобіль «Volkswagen Golf», державний номерний знак « НОМЕР_2 », що стояв, чим порушила вимоги п.п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України (далі за текстом ПДР). ОСОБА_4 , будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, а саме, здійснивши наїзд на транспортний засіб «Volkswagen Golf», державний номерний знак « НОМЕР_2 », залишила місце пригоди, чим порушила вимоги п. 2.10 «а» ПДР України.
Зі змісту вказаної постанови убачається, що у судовому засіданні ОСОБА_2 з протоколами погодилась, провину визнала та пояснила, що 16.08.2024 у вечірній час рухалась по вул. 1-ї танкової бригади зі сторони просп. Михайла Грушевського, не розрахувала траєкторію руху та здійснила незначне дотичне зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf», який стояв на узбіччі. Додала, що наміру залишати місце ДТП не мала, оскільки значного удару від зіткнення вона не відчула та в салоні її автомобіля гучно лунала музика це і позбавило можливість відчути сам момент зіткнення автомобілів.
У відповідності до частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Golf», державний номерний знак « НОМЕР_2 », була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», поліс № ЕР221919582, строк дії до 04.07.2024; цивільно-правова відповідальність потерпілого ОСОБА_1 , який керував вказаним транспортним засобом, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», поліс № 221811193 (а.с. 20).
20.08.2024 потерпілий ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 20-22, 24).
У подальшому, ОСОБА_3 як власник автомобіля «Volkswagen Golf», державний номерний знак « НОМЕР_2 » звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 23).
Із ремонтної калькуляції № 216742/1 від 03.09.2024 убачається, що вартість ремонту автомобіля «Volkswagen Golf», державний номерний знак « НОМЕР_2 », пошкодженого у результаті ДТП, яке мало місце 16.08.2024, становить 8 988,04 грн (а.с. 15-17).
Як убачається з акта приймання-передачі наданих послуг
№ MRD-6596-1948086 від 08.01.2025, виконаним ФОП ОСОБА_5 , відновлювальний ремонт автомобіля «Volkswagen Golf», державний номерний знак « НОМЕР_2 », замовлено ОСОБА_1 та сплачено кошти на загальну суму 8 980,00 грн.
Після проведення розслідування страхового випадку, власник автомобіля ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» досягли згоди щодо розміру страхового відшкодування у розмірі 5 788,04 грн, яке розраховане наступним чином: 8 988,04 грн (розмір матеріального збитку) за вирахуванням 3 200,00 грн (франшиза) (а.с. 18-19).
Посилаючись на вказані обставини та те, що законодавством України закріплено принцип повного відшкодування шкоди потерпілому та в зв`язку з тим, що відповідно до вимог чинного законодавства страховиком не відшкодовується розмір франшизи, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути франшизу у вказаному розмірі з особи, з вини якої заподіяно майнову шкоду, тобто з відповідачки ОСОБА_2 , оскільки вона після вказаної ДТП в добровільному порядку не відшкодувала йому заподіяну шкоду.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у нього не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
За приписами пункту 36.6 статті 36 вищевказаного закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Ураховуючи викладене, франшиза є частиною збитків та не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, а тому у разі відшкодування страхувальником страхової виплати (страхового відшкодування) потерпілій особі, яка недостатня для повного відшкодування завданої шкоди, франшиза є частиною різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Матеріалами справи підтверджується, що розрахунок виплати страхового відшкодування ОСОБА_3 проводився шляхом вирахування із розміру матеріального збитку франшизи в сумі 3 200,00 грн (а.с. 18-19), яка підлягає стягненню з відповідача.
Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
За змістом пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до пункту 9 вищевказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позивач зазначає, що протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодження автомобіля йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що тривалий час не міг вночі спокійно спати. Це спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого почав нервово до всього ставитися. Від такого стану постраждали, крім самого позивача, і члени його сім`ї.
Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що бездіяльністю відповідача щодо добровільного відшкодування збитків позивачу була завдана моральна шкода.
Проте, позивач ступінь своїх страждань у грошовому виразі явно завищив, а тому суд, оцінивши глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, ступінь вини відповідача, із врахуванням принципів розумності та справедливості, доходить висновку про стягнення зі ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн.
Правових підстав для відшкодування шкоди, завданої членам сім`ї позивача, суд не знаходить, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається його звернення з позовом виключно в своїх інтересах.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути 387,58 грн судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (32%).
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 200,00 грн (три тисячі двісті гривень 00 копійок) у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн (одну тисячу гривень 00 копійок) у відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 387,58 грн (триста вісімдесят сім гривень 58 копійок) у відшкодування витрат на оплату судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.
Суддя