Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3760/24
Провадження № 2/553/271/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.01.2025м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді Крючко Н. І.,

при секретарі Долговій М. М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Хворост Д. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому прохав зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Полтави від 19 липня 2024 року у справі №553/2318/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/7 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хворост Д.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість заявленого розміру зменшення аліментів з 1/4 до 1/7 частини та прохала відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Поряд з цим, прохала стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 у справі понесені судові витрати у вигляді оплати послуг адвоката у сумі 10 000 грн..

Відповідач у справі ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Полтави від 19 липня 2024 року по справі №553/2318/24, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткових мінімумів та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання заяви до суду 12 липня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

Відповідно до довідки про доходи № 648 від 26.07.2024 року, виданої Головним управління Національної поліції в Харківській області від 26.07.2024 року, ОСОБА_1 працює на посаді старшого інспектора - чергового, загальна сума доходу за період з лютого 2024 року по липень 2024 року за винятком утримань та аліментів становить 341266,60 грн. ( а.с.6).

Згідно довідки про доходи № 1005 від 01.10.2024 року, виданої Головним управління Національної поліції в Харківській області від 26.07.2024 року , ОСОБА_1 , працює на посаді старшого інспектора - чергового, загальна сума доходу за період з серпня 2024 року по вересень 2024 року склала 130462,13 грн., сума сплачених аліментів за даний період становить 11 621,16 грн. ( а.с.17).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог вказував про те, що він є учасником бойових дій з 2005 року (у складі миротворчого контингенту в Іраку), а також з 2014 року приймає участь у захисті територіальної цілісності і суверенітету України, зокрема у червні 2023 року, під час виконання бойового завдання, він отримав важке осколкове поранення в живіт, у результаті якого переніс 5 важких операцій, а саме: видалення нирки і частини тонкого кишківника. Так, фактично все грошове забезпечення, яке складає 57 743 грн., витрачається ним на лікування, оскільки як лікування так і медичні препарати є дороговартісними.

Позивач звертав увагу суду на те, що розмір стягнутих аліментів 1/4 частина від його грошового забезпечення становить 14 435,00 грн. на місяць, яка є значною для позивача, зважаючи на стан його здоров`я та потребу у лікуванні, та проведення нового оперативного втручання. Згідно рекомендацій лікарів він потребує оперативного втручання, яке необхідно провести у найкоротші строки, після якого його очікує тривала реабілітація, що є дороговартісними.

Зважаючи на наведені вище обставини враховуючи те, що відповідач у справі ОСОБА_2 є працездатною, має офіційну та стабільну роботу, позивач вказував про те, що зменшення розміру аліментів до 1/7 частини грошового забезпечення від його доходів, яка становить 8249 грн., дозволить продовжити йому лікування, не втратити роботу, та в подальшому підтримувати дитину матеріально.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини, дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу ст. 192 СК України і наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 №143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

Враховуючи зміст статтей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Судом встановлено, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 є працівником поліції - ГУ НП в Харківській області, отримує грошове забезпечення, яке складає 57 743 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи (а. с. 6).

Судом встановлено, що у червні 2023 року останнім було отримано важке вогнепальне осколкове поранення, внаслідок чого останнім було перенесено п`ять операційних втручань, зокрема видалення нирки і частини тонкого кишківника, а за прогнозами лікарів останній потребує подальшого лікування, зокрема проведення операційного втручання, на підтвердження чого стороною позивача було надано ряд медичних документів з приводу лікування останнього:

-відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 10625 Військово медичного клінічного центру Північного регіону, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на лікуванні в період з 22.06.2023 року по 03.07.2023 року, з діагнозом: S31.1 Поєднане вогнепальне осколкове поранення голови, грудей, живота, кінцівок . ОСОБА_4 поранення тканин голови. ОСОБА_4 непроникаюче поранення грудей з наявністю стороннього тіла (металевий осколок). ОСОБА_4 проникаюче поранення живота з ушкодженням тонкої кишки, правої нирки з наявністю стороннього тіла (металевий осколок) Гемоперитонеум. Сліпе поранення правої кисті з вогнепальним уламковим переломом проксимальної фаланги V пальця з зміщенням. Сліпе поранення м`яких тканин обох стегон. Стан після правобічної нефректом ГНП 2 стадії (Rifle-І). Рання госпітальна лівобічна полісегментарна пневмонія, ДН ІІІ клін. Група. 22.06.2023 року проведено 3 операційних втручання: 1) 22.06.2023 року - первинна хірургічна обробка вогнепальної рани правої кисті, МОС-спицею; 2) 22.06.2023 року DCSІ. Лапаротомія, ревізія ОЧП. Правобічна нефректомія, видалення стороннього тіла (металевий осколок). Обтураційна резекція тонкої кишки. Санація та дренування черевної порожнини. Закрита лапаростомія; 3) 23.06.2023 року проведено операційне втручання Secondlook: ревізія ОЧП. Накладання ентеро - ентеро анастомозу типу «бік в бік». Санація та дренування черевної порожнини (а.с.15);

-відповідно до виписки № 1222 із медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення Госпіталя ДУ «ТМО МВСУ по Харківській області, ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 03.07.2023 року по 22.08.2023 року, з діагнозом: S31.1; Вогнепальне осколкове поранення грудей, живота, кінцівок. Сліпе поранення грудей з наявністю стороннього тіла (металевий уламок). Сліпе проникаюче поранення живота з ушкодженням тонкої кишки, правої нирки з наявністю стороннього тіла (металевий осколок), сліпе поранення правої кисті з вогнепальним уламковим переломом проксимальної фаланги V з зміщенням. Стан після правобічної нефректомії ГНН 2 ст. Рання лівобічна полісегментарна пневмонія, ДН І ст., ІІІ клін. Група. Хворий отримував спазмалітіки, аналгетіки, антибактеріальну терапію, перев`язки. 10.07.23 року у хворого нагноєння післяопераційної рани, неповна евентерація внутрішніх органів. Рана зажила первинні шви зняті. Враховуючи осколковий перелом основної фаланги V пальця правої кисті, операція 12.06.23 року стабілізація металевою спицею. Хворий виписаний з покращенням для подальшого амбулаторного лікування.

-відповідно до висновку лікаря ОСОБА_5 . Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №2 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця» з дослідження нирок проведеного 21.02.2024 року, у пацієнта ОСОБА_1 права нирка видалена, ліва нирка : розташована звичайно, розмір 114х55 мм, УЗ ознаки: стан після нефректомії правої нирки 22.06.2023 року, хронічний пієлонефрит лівої нирки, мікролітиз лівої нирки;

-відповідно до висновку лікаря ОСОБА_5 . Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №2 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця» з дослідження органів черевної порожнини проведеного 21.02.2024 року, висновок УЗ: хронічний холецистит;

-відповідно до протоколу дослідження Кабінету ендоскопії «Інституту медичної радіології та онкології ім. С.П. Григор`єва НАМН України», проведеного 25.06.2024 року, складено висновок, про наявність у ОСОБА_1 захворювання: доліхосигма, трансверзоптоз, внутрішній геморой 2 ст. (а.с.7-8, 9-10, 11, 12, 13,14, 15,16).

Таким чином, враховуючи отриману вогнепальну травму позивачем ОСОБА_1 , тривалість лікування та ряд тяжких захворювань, які є хронічними внаслідок отриманої вогнепального осколкового поранення та які потребують постійного лікування, обстеження та спостереження що свідчить про те, що стан здоров`я ОСОБА_1 значно погіршився на даний час та на підтримання якого останній має постійно витрачати кошти та продовжувати своє лікування.

Станом на сьогоднішній день позивач сплачує аліменти відповідно до вищезазначеного судового наказу, що підтверджується довідкою про доходи з його місця роботи, а також платіжним документом АТ КБ «Приватбанк», які додані до позовної заяви (а. с. 17 - 18), проте стан здоров`я останнього не дозволяє сплачувати таку значну суму, в зв`язку з чим позивач змушений був піти на вимушений крок, подати позов про зменшення розміру аліментів, попри це, він не відмовляється від свого обов`язку утримувати сина та забезпечувати його належний розвиток та виховання.

Судом також досліджена позиція відповідача ОСОБА_2 , що відображена у відзиві на позовну заяву. Так, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що з наданих позивачем доказів щодо стану його здоров`я не можливо встановити чи вказані ним захворювання погіршили його матеріальне становище та те, що дані хірургічні втручання вимагають в 2024 році фінансових витрат. Матеріали справи не містять доказів, що вказували б на понесені позивачем фінансові витрати, призначення, діагнози лікарів, які були б пов`язанні з постійним, тривалим лікуванням. При цьому серед доказів наявні дві виписки із медичної картки хворого з 22 червня 2023 року по 22 серпня 2023 року, зазначені діагнози та лікування, проте жодної вказівки на лікування, рекомендації по зміні умов праці не зазначені. Так, відповідач наголошує на тому, що позов та додані до нього матеріали не підтверджують факту того, що стан здоров`я позивача погіршився після 19 липня 2024 року дату винесення судового наказу. Жодним доказом не підтверджено твердження позивача про те, що поранення він отримав саме під час виконання бойового завдання та в майбутньому йому необхідне оперативне втручання.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хворост Д.М. вказувала про те, що лікування позивача у 2023 році не завадило останньому продовжувати нести службу в ГУ НП в Харківській області, а тому і не впливає на його здатність сплачувати аліменти та утримувати дитину, та не підтверджує погіршення його матеріального стану. Представник додатково наголошувала на тому, що позивач має у власності вісім земельних ділянок, шість з яких, з він може обробляти сам і мати додатковий дохід або передати їх в оренду та також отримувати додатковий дохід.

Поряд із цим, відповідач вказує на те, що так як позивач продовжує працювати в ГУНП в Харківській області на посаді старшого інспектора чергового, виконує службові обов`язки, його визнано медично придатним, останній отримує, відповідно до положень ч. 1-33 ст. 95 Закону України «Про Національну поліцію», безоплатне медичне забезпечення в закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, чим можна пояснити відсутність платіжних інструкцій чи квитанцій про оплату медичних послуг чи придбання ліків, тому позивач не обмежений в можливості виконання аліментних зобов`язань на думку сторони відповідача у справі.

На думку сторони відповідача, аліменти не створюють надмірного фінансового навантаження, з огляду на зазначений рівень заробітної плати позивача 57 743,91 грн. Так, посилання позивача на те, що 1/7 є більшою у два рази розміру прожиткового мінімуму на дітей від 6 до 18 років є неспроможними, так само як посилання на те, що відповідач є працездатною, не має інвалідності та інших осіб на утриманні, а також має офіційну стабільну роботу оскільки, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто у даному випадку, оскільки відсутність нирки не впливає на можливість виконання позивачем службових обов`язків, останній має стабільний високий дохід, отже підстав для зменшення аліментів немає, на підставі чого відповідач прохала суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Разом з цим, в судовому засіданні позивач не заперечував про наявність у власності земельних ділянок ( паїв) загальною площею 16 га, які отримані ним у спадок від його батька та діда, при цьому вказував, що ним сплачено тільки податку на суму 30 000 грн., та на разі він особисто обробляти землю не має можливості за станом свого здоров`я.

Поряд з цим, позивач не заперечував наявності зареєстрованих на нього у власності транспортних засобів автомобіля ВАЗ 21093, 2001 року випуску, та квадроцикла марка SHINERAY XY150ST-3A, 2021 року випуску. При цьому вказував про те, що автомобіль стоїть в несправному стані, а квадроцикл ниим не використовується, оскільки придбавався для сина та у нього і знаходиться, що на думку позивача не може якимось чином впливати на розмір аліментів, які сплачуються позивачем на утримання сина, оскільки єдиним джерелом доходу у позивача у справі, є заробітна плата за місцем роботи - ГУ НП в Харківській області.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вказані твердження сторони позивача, суд приймає і визнає, як належні та допустимі, оскільки судом достеменно встановлено, що єдиним джерелом доходу у позивача ОСОБА_1 є грошове забезпечення, яке останній отримує за основним місцем роботи - ГУ НП в Харківській області. Вказаний висновок суду підтверджується і тим, що аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягується з усіх видів доходу (заробітку), відповідно до наказу Ленінського районного суду м. Полтави від 19.07.2024 року, а саме: з грошового забезпечення, яке ОСОБА_1 отримує у ГУ НП в Харківській області.

Іншими належними та допустимими доказами вказані обставини, встановлені судом, не були спростовані стороною відпровідача.

Таким чином, наведені вище обставини, спростовується твердження сторони відповідача про наявність у ОСОБА_1 інших джерел доходу та наявності у власності ОСОБА_1 нерухомого та рухомого майна, яке є дороговартісним та від володіння яким, ОСОБА_1 отримує додатковий дохід, який надає останньому можливість лікуватися.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання сина, посилався на погіршення його стану здоров`я, що пов`язане з отриманням травми під час виконання бойового завдання у 2023 року на підтвердження чого останнім надано наступну медичну документацію, яка є первинною та отриманою в подальшому при лікуванні та обстеженні ОСОБА_1 : копію заключення від 24.06.2024 року; копію дослідження органів серця та черевної порожнини від 06.07.2022 року; копію дослідження від 10.07.2023 року; копію дослідження нирок від 21.02.2024 року; копію дослідження органів черевної порожнини від 21.02.2024 року; копію дослідження відеоколоноскопії від 25.06.2024 року ; копію дослідження відеоезофагогастродуоденоскопії від 25.06.2024 року; копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 10625 від 22.06.2023 року Військово - медичного клінічного центру Північного регіону; копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1222 від 03.07.2023 року Госпіталю ДУ «ТМО МВСУ по Харківській області, які підтверджують погіршення стану здоров`я, що вимагає постійного лікування, проходження діагностування внаслідок отриманої вогнепальної осколкової травми та необхідністю в подальшому проведення операційного втручання, що є наслідком додаткових фінансових витрат останнього.

Позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні вказувалось про те, що подання позову про зменшення розміру аліментів є вимушеним кроком з його боку на даний час, оскільки останній потребує операційного втручання, яке необхідно провести в найкоротші строки для збереження життєдіяльності та працездатності останнього, щоб в подальшому він мав можливість працювати та утримувати сина матеріально на належному рівні.

Суд приймає до уваги той факт, що розмір стягнутих аліментів на утримання сина ОСОБА_3 1/4 від грошового забезпечення ОСОБА_1 на місяць складає: 14 435 грн., при цьому інших видів доходів останній немає. В той же час розмір 1/7 від грошового забезпечення становитеме 8249 грн.

17.05.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» аліменти у новому розмірі сплачуються щомісячно з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дітей.

На підставі чого, позивач вказує, що вказана сума є значною для нього, а зміна розміру аліментів, тобто їх зменшення до 1/7 від його доходів, дозволить продовжити лікування та у подальшому підтримувати сина. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн, у той час як 1/7 частина від його грошового забезпечення становить 8249 грн, що більш ніж у два рази перевищує розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років.

Разом з цим, вирішуючи по суті даний позов, суд приймає до уваги і пасивність процесуальної поведінки сторони відповідача ОСОБА_2 , яка особисто до суду не з`явилася, доказів на підтвердження свого матеріального стану, офіційного працевлаштування та стану свого здоров`я суду не надала, що в свою чергу надає суду підстави стверджувати , що матеріальний станостанньої є достатнім та таким, що надає останній можливості забезпечувати та утримувати свою дитину як матері на належному рівні.

В цей же час, суд враховує, що інформації з приводу зазначених обставин, які підлягають з`ясуванню судом в судовому засіданні, представником відповідачки повідомлено суду також не було, що вкотре підтверджує висновки суду щодо фінансової спроможності відповідачки утримувати свою дитину, а відтак і обгрунтованість вимог позивача, щодо можливості зменшення розміру стягуваних з нього аліментів з 1/4 до 1/7 частини отриманих ним доходів, який також є значним та достатнім для збереження найкращих інтересів дитини.

Також , на підтвердження цих висновків суду слугує і та обставина, що розмір вингороди адвоката Хворост Д.М., яка представляє інтереси відповідачки, становить 10 000 грн., котрі вже були сплачені останньою єдиноразово, що підтверджується матеріалами відзиву на даний позов та в свою чергу, свідчить про достатній матеріальний рівень забезпечення останньої.

Твердження сторони відповідача щодо відсутності доказів позивача щодо розміру витрат витрачених на його лікування, реабілітацію та лікування за рахунок держави, а також відсутність даних щодо отримання травми внаслідок виконання бойового завдання, суд визнає неспроможними, оскільки безпосередньо тяжкість і характер отриманих позивачем ОСОБА_1 вогнепального поранення та його наслідків у вигляді видалення нирки і частини тонкого кишківника, що не оспорювалося самою стороною відповідача, та підтверджується належними доказами, надають суду підстави стверджувати, що вони потягли за собою значне погіршення здоров`я останнього, що в свою чергу надає підстави для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, як самостійної підстави..

Сама наявність таких тяжких захворювань вказує на значнне погіршення здоров`я і суттєві зміни у життєдіяльності позивача ОСОБА_1 , та необхідність до залучення ним додаткових ресурсів, в тому числі і фінансових, для забезпечення належної реабілітації, відновлення та підтримання його організму вцілому.

Вказана обставина є самостійною і достатньою для вирішення питання щодо зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів і ніяким чином не пов`язана з визначенням можливості виконання останнім своїх службових обов`язків вцілому.

Таким чином, суд вбачає суттєву зміну життєвого та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткових мінімумів та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання заяви до суду 12 липня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття, що відповідно до положеньст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/7 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, на думку суду є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей.

17 травня 2017 року набрав чинностіЗакон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2ст. 182 СК Українита визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За правиламист. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відпровідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з роглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, таким чином, заявлений відповідачкою ОСОБА_6 розмір витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн, не підлягає відшкодування у відповідності до результату вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст. 5,10-13,81,83,264-265,354 ЦПК України, ст.ст.180,182,183,191 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшеннярозміру аліментів - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу, виданогоЛенінським районним судом м. Полтави у справі №553/2318/24, від 19 липня 2024 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/7 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і досягнення сином 18-річного віку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко