Провадження №2/333/1217/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді Варнавської Л.О.,
за участю секретаря судового засідання - Гешевої Ю.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на своє утримання в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років.
Вимоги позову обґрунтовує тим, що позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Батьки проживали в шлюбі, проте 13 жовтня 2009 року шлюб між ними було розірвано так як спільне життя у них не склалося. Після розірвання шлюбу мати позивачки звернулась й про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 18 років, проте вона зарахована та навчається з 01 вересня 2024 року у Житомирському Державному університеті імені Івана Франка на очній (денній) формі навчання навчально-наукового інституту філології та журналістики за спеціальністю 014, за кошти державною бюджету, закінчення навчання 30 червня 2028 року. Стипендію не отримує, через навчання не має можливості влаштуватися на роботу та забезпечити собі належний рівень життя самостійно, так як весь час віддає навчанню. Наразі позивач не має спеціальності, за якою б могла працевлаштуватися.
На даний час ОСОБА_1 перебуває на утриманні своєї матері. Мати позивача ОСОБА_4 на даний час офіційно ніде не працевлаштована, є особою з інвалідністю 3-ї групи, у зв`язку із чим отримує пенсію. На ці кошти вона частково утримує ОСОБА_1 , забезпечує її харчуванням, одягом, канцелярією, технікою для навчання, засобами гігієни та іншими засобами, необхідними для повноцінного життя.
Позивачу невідомо, чи Відповідач офіційно працевлаштований, чи має стабільний дохід, також невідомо чи є у нього на утриманні інші особи. Але він є працездатною особою, має гарний стан здоров`я, але добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання позивача на час навчання.
Ухвалою від 03.12.2024 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.
13.10.2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 427.
Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Комунарським ВРАЦС Запорізького МУЮ, актовий запис 1140.
За рішенням суду із ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_2 наразі є повнолітньою, що підтверджується копією паспорта громадянина України, документ № НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 навчається у Житомирському Державному університеті імені Івана Франка на очній (денній) формі навчання за кошти державною бюджету навчально-наукового інституту філології та журналістики за спеціальністю 014, закінчення навчання 30 червня 2028 року.
Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 09.10.2024 ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2024 року по 2 квартал 2024 року не має інформації щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків.
ОСОБА_1 перебуває на утриманні матері ОСОБА_5 .
Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітній син чи донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років.
Згідно зі ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198,199 Сімейного кодексу України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд Як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст.182,200 СК України).
Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.
Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.
З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Оцінивши обставини справи, надані суду докази в їх сукупності, суд вважає доведеною ту обставину, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є беззаперечним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє ОСОБА_1 можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має необхідного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.
Таким чином, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на період її навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку.
Відповідно до ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Оскільки позивач по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 29.11.2024 року, на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.
Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська