Справа № 161/1393/25
Провадження № 2/161/1583/25
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

24 січня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі судді Гриня О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі продажу транспортного засобу та застосування наслідків недійсності,-

В С Т А Н О В И В :

23 січня 2025 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Вказану заяву, зокрема щодо необхідності забезпечення позову, обґрунтовано тим, що наявна неможливість заявнику стягнути грошову компенсацію з колишнього чоловіка- ОСОБА_2 . Стягнення грошової компенсації постановлено за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області по справі № 154/3809/22 про поділ майна подружжя від 07 лютого 2024 року. Оскільки при поділі майна подружжя, колишній чоловік без згоди дружини відчужив один із транспортних засобів (VOLKSWAGEN LT ), що було спільним майном подружня. Однак, у подальшому виявилось, що у колишнього чоловіка відсутні гроші та майно, на яке могло бути накладено стягнення. При тому, що у подружжя був інший транспортний засіб (що буде предметом позову- VOLKSWAGEN PASSAT). Не дивлячись на те, що титульним власником вказаного транспортного засобу спочатку була заявник дружина (вже колишня). Однак, навіть зазначене вище не зупинило - ОСОБА_2 у перереєстрації транспортного засобу спочатку на себе (користуючись зловмисною домовленістю між ним та його дідом), потім на свою матір - ОСОБА_3 , а згодом на ОСОБА_4 . Перереєстрація транспортного засобу здійснювалась за нижчою ціною, що у 7 разів менша від ринкової вартості транспортного засобу. І всі ці відчуження (крім першого) здійснювались під час дії заборони відчуження накладеної ухвалою суду про арешт майна Однак, вказаний арешт був накладений під час розгляду справи, яка вже розглянута.

Відтак, наявний ризик подальшої неодноразової перереєстрації транспортного засобу та унеможливлення виконання рішення суду у майбутньому у разі задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частинами першою, третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

З матеріалів заяви про забезпечення позову суд установив, що фактично доводи позивача щодо необхідності забезпечення позову зводяться до необхідності такого забезпечення з метою недопущення ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання рішення у справі № 154/3809/22.

Як встановлено із відомостей із ЄДРСР у справі № 154/3809/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом стягнення компенсації за частку в спільному майні подружжя задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну їй частку у спільному сумісному майні подружжя, яка складається з 1/2 частки легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN LT 35 (1991 року випуску), легковий, бежевого кольору, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 (бувший держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 ) в розмірі 96244 (дев`яносто шість тисяч двісті сорок чотири) грн. 90 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Таким чином ОСОБА_1 фактично просить забезпечити її позов про визнання недійсним договорів купівлі - продажу з метою забезпечення виконання іншого рішення суду, зокрема про стягнення коштів, що в свою чергу не є ціллю інституту забезпечення позову , оскільки ускладнення та унеможливлення виконання рішення суду, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 149 ЦПК України має відбуватися саме в межах спору, який сторона позивача просить вирішити і не може слугувати методом забезпечення виконання рішення, яке ухвалено іншим судом.

Крім того, одним із основних критеріїв застосування заходів забезпечення позову є необхідність доведення тої обставини, що не вжиття таких заходів істотно ускладнить виконання рішення суду в той же час з матеріалів заяви про забезпечення позову встановлено, що власником спірного майна є ОСОБА_4 , яка його набула у власність 04 вересня 2024 року, тобто майже 4 місяці тому назад при цьому жодних доказів того, що ОСОБА_4 вчиняє якісь дії щодо подальшого відчуження спірного майна стороною позивача не надано.

При цьому варто зауважити, що будь-яких відомостей, станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову, щодо недобросовісного набуття спірного майна ОСОБА_4 заявником не надано, а її доводи зводяться саме до недобросовісних дій відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Отже, обмеження набувача майна, стосовно якого, на цій стадії процесу, відсутні очевидні ознаки недобросовісності, у праві на вільне володіння та розпорядження своїм майном без належного обґрунтування такого обмеження, на переконання суду буде надмірним, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подано одночасно з пред`явлення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі продажу транспортного засобу та застосування наслідків недійсності.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали складений та підписаний 24 січня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ