Справа № 561/26/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року с-ще Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

судді - Світличного Р.В.,

за участю секретаря - Савич Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Зарічне за правилами спрощеного позовного провадженні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

08 січня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Віва капітал» через свого представника - адвоката Грушевого Ю.В., засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість договором про надання фінансового кредиту у розмірі 23880,00 грн, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн, та про надання правничої допомоги в сумі 10600,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного договору про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 063 від 06 травня 2024 року відповідачка отримала кредит в сумі 5000,00 грн на банківську картку строком на 120 днів до 03 вересня 2024 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,48% в день. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором відповідачці нараховано штраф в сумі 10000,00 грн. Сумарно заборгованість відповідачки становить 23880,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачки.

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін в судове засідання. Копію ухвали та позовної заяви з додатками відповідачкою ОСОБА_1 отримано 08 січня 2025 року (а.с.38). Цією ухвалою відповідачці було надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву. Своїм правом на подання відзиву, відповідачка не скористалася, відзиву не подала. Оскільки в судове засідання учасники справи не викликалися, відтак заява відповідачки від 27 січня 2025 року про неможливість участі в судовому засіданні через стан здоров`я її сина не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги потрібно задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами відбулись правовідносини засновані на договорі про надання споживчого кредиту, незалежно від його назви.

Так, 06 травня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Віва капітал» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 063, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 5000,00 грн строком на 120 днів на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у перші двадцять днів користування кредитом за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,48% в день, та за базовою процентною ставкою у такому ж розмірі з двадцять першого дня користування кредитом, по день повернення кредиту.

В п. 1.6. договору записано цільове призначення Кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі цілі.

Цей договір укладений та підписаний сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір № 063 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором R4R7Y9 (а.с.11). Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Підписавши указаний договір ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором (п. 4.3.1. Договору).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно розрахунку заборгованості виконаного позивачем, заборгованість відповідачки за процентами за 120 днів користування кредитом становить 8800,00 грн. Такий розрахунок повністю узгоджується з умовами договору, та приймається судом як належний доказ заборгованості відповідачки перед позивачем у цій частині позову.

Позивач, окрім суми кредиту та заборгованості за процентами просить також стягнути 10000,00 грн штрафу, передбаченого п. 6.4. договору.

У п. 6.4. договору окрім розрахунку штрафу в сумі 10000,00 грн записано, що у будь-якому разі сукупна сума неустойки (штрафу) та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання його зобов`язань на підставі цього договору, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми одержаної позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Поряд з цим зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В силу абзацу 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Половина суми, одержаної відповідачкою за договором № 063 становить 2500,00 грн, а тому й сума нарахованого позивачем штрафу не може перевищувати указаного розміру.

Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» закріплено правило, за яким умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскільки п. 6.4. договору № 063 прямо суперечить абзацу 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» та обмежує права відповідачки ОСОБА_1 порівняно з правами, встановленими Законом, відтак сума процентів, яку повинна сплатити відповідачка за порушення узятих на себе кредитних зобов`язань, становить 2500,00 грн.

Відповідно загальна сума заборгованості, яку необхідно стягнути з відповідачки становить 16300,00 грн (5000 + 8800 + 2500 = 16300).

Пред`являючи позов, позивач поніс 3028,40 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.32) та 10600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.27-31).

Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 68,26 % відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 2066,91 грн судового збору (3028,00 * 68,26% = 2066,91).

Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Такі послуги адвоката, як підготовка позовних матеріалів та представництво інтересів в суді відносно позичальника в сумі 10600,00 грн є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними.

Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинен становити 2000,00 грн.

На підставі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054, 1077 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265, 280-282, 287, 289 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 063 від 06 травня 2024 року в сумі 16300,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал» 2066,91 грн (Дві тисячі шістдесят шість гривень дев`яносто одна копійка) судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал» 2000,00 грн (Дві тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення суду надіслати відповідачці у тому числі на указану нею адресу електронної пошти.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Віва капітал», 20600, м. Шпола, Черкаської області, вул. Таранця, 20, ;

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: Р.В. Світличний