Справа № 930/189/25
Провадження №2-з/930/2/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 року м. Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Царапора О.П., розглянувши заяву адвоката Тетевої-Родюк Ірини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

21.01.2025 року на адресу Немирівського районного суду Вінницької області надійшла заява адвоката Тетевої-Родюк І.О. про забезпечення позову до подання позовної заяви, яка мотивована тим, що до суду буде подана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Предметом спору по даній справі є визнання договору, укладеного сторонами 17.08.2023 року під час перебування сторін у шлюбі про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, посвідчений приватним нотаріусом ВМНО Поповою І.А., зареєстрований в реєстрі № 891, недійсним. За умовами договору, сторони перебуваючи у шлюбі домовилися про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя в натурі.

Як вбачається із відповіді ГСЦ МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях №31/31/14/874-аз/05-2024-764-2024 від 18.12.2024 року на адвокатський запит №17/12 від 17.12.2024 року 19.07.2024 року транспортний засіб марки, моделі «MERCEDES-BENZ VIANO», був відчужений ОСОБА_3 та перереєстрований на нового власника.

Оскільки предметом спору між сторонами є ще і нерухоме майно нежитлові будівлі, Телятника під номером ЗВ, Корівника під номером ЗГ, Корівника кам`яного під номером ЗД, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 наразі користування та розпорядження зазначеним нерухомим майном здійснююється відповідачем ОСОБА_3 одноосібно, існує реальна загроза того, що відповідач з метою уникнення вирішення спору здійснить відчуження вказаного нерухомого майна, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Таким чином, не вживши заходів щодо забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі, крім того, захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Внаслідок цього представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

нежитлової будівлі, телятник, загальною площею 490,4, площа приміщень: корисна 490, 4 кв.м., основна 468,1 кв.м., допоміжна - 22,3 кв.м. що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

нежитлової будівлі, корівник, загальною площею 935,7, позначена на плані літ. «А», тамбур літ. «а», прибудова літ. «а1», ангар літ. «Б», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

нежитлової будівлі, корівник кам`яний, загальною площею 817,9, позначена на плані літ. «А», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», прибудова літ. «а2», прибудова літ «а3», водонапірна башня літ. «Б», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 до моменту набрання законної сили рішенням по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали додані до неї, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту1 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року № 753/22860/17, провадження № 14-88цс20).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, зокрема, вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави, тощо (постанови Верховного Суду від 25.09.2019 в справі №910/7141/13 , від 25.02.2019 в справі № 922/2673/18, від 17.10.2018 в справі №183/5864/17-ц). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Обґрунтовуючи потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення представником позивача надано відомості про відчуження 17.12.2024 року ОСОБА_2 транспортного засобу «MERCEDES-BENZ VIANO». Як вбачається із матеріалів заяви, відчуження вказаного транспортного засобу було здійснено після укладення договору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто особа самостійно розпорядилася належним йому майном.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на можливість відчуження відповідачем майна не може свідчити про утруднення та/або неможливість виконання рішення у справі в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, перевіривши аргументованість поданої заяви та надані докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-154, 353 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви адвоката Тетевої-Родюк Ірини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.П. Царапора