Справа №468/1820/24 пров. №2-др/478/1/25
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
23 січня 2025 року Казанківський районний суд Миколаївської області
у складі: головуючої судді Сябренко І.П.
за участю: секретаря Поліщук С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду с-ще Казанка заяву представника позивача Літвінової Тетяни Володимирівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька,
13 січня 2025 року представник позивача ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд», звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце його проведення була повідомлена належним чином, надала суду заяву про можливість слухання справи у її відсутність, заяву підтримала просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав суду заяву про можливість слухання справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу.
Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення у справі, суд приходе такого висновку.
Як вбачається із матеріалів справи рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 07 січня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька, задоволено. Надано дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Надано дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , без письмової згоди батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211 грн 20 коп. (а.с.155-160 справа №468/1820/24, пров.№2/478/30/2025).
Повний текст рішення складено 08 січня 2025 року.
Згідно ч.ч.1-4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.3 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частинами 1 та 2 ст.134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові Верховного Суду від 10.01.2024 року у справі №285/5547/21 колегія суддів вказала, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
На підтвердження розміру витрат понесених у зв`язку з отриманням правничої допомоги представником позивача ОСОБА_1 Літвіновою Т.В. надано: договір №ЛТВ016 про надання правової допомоги від 16 липня 2024 року; акт виконаних робіт №ЛТВ016 від 16 липня 2024 року; ордер на надання правової допомоги серії ВТ №1052356 від 08 вересня 2024 року ОСОБА_1 .
Водночас, слід зазначити, що ні в позовній заяві, ні в інших процесуальних документах, які подавались представником позивача Літвіновою Т.В. до суду до ухвалення рішення в справі, ні в судовому засіданні 07 січня 2025 року в якому представник позивача брала безпосередню участь, після з`ясування судом можливості завершення встановлення фактичних обставин справи та перевірки їх доказами, і можливості видалення до нарадчої кімнати для ухвалення рішення по суті заявлених позовних вимог, представником позивача Літвіновою Т.В. не було зроблено заяви про те, що докази понесених позивачем ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу буде надано пізніше у відповідності до вимог ст.246 ЦПК України та ч.8 ст.141 ЦПК України, тобто після ухвалення судового рішення, яким буде вирішено справу по суті, а тому долучені до заяви про ухвалення додаткового рішення докази до розгляду не приймаються.
Враховуючи те, що цивільно-процесуальне законодавство не передбачає інших умов допустимої прийнятності судом доказів щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу, після ухвалення судового рішення, суд вважає, що у задоволенні заяви представника позивача Літвінової Т.В. про ухвалення додаткового рішення, слід відмовити.
Керуючись ст.ст.141, 246, 260-261, 270 ЦПК України, суд
П о с т а н о в и в:
В задоволенні заяви представника позивача Літвінової Тетяни Володимирівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Літвінова Тетяна Володимирівна до ОСОБА_3 про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька, - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.
Дата складення ухвали - 23.01.2025 року.
Суддя І.П. Сябренко