Справа №489/2860/24
Провадження №2/489/686/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив.

Представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 7843 грн. 53 коп. та судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. Мотивуючи вимоги тим, що 01.06.2012 відповідач фактично почав користуватись послугами з вивезення побутових відходів та не звертався для укладення договору але на відповідача було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідач частково здійснював оплату за надані позивачем послуги з вивезення твердих побутових відходів, однак згідно з розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 , за період з 01.06.2012 по 31.01.2022 сформувалась заборгованість перед позивачем за фактично надані позивачем та спожиті відповідачем комунальні послуги з вивезення побутових відходів на загальну суму 7843,53 грн. Відповідно до рішення виконкому ММР № 1919 від 24.10.2008, тариф для мешканців приватного сектору за надання послуги з вивезення побутових відходів при ручному завантаженні складав 39,80 грн./куб.м. та щоразу підвищувався і з 01.03.2020 складає 37,02грн. на одного мешканця. З моменту фактичних договірних відносин та станом на день подачі позовної заяви, норма утворення ТПВ з розрахунку на одного споживача, який мешкає в житловому будинку індивідуальної забудови є незмінною та дорівнює 3,6 куб.м. на рік з розрахунку на одного мешканця. Оскільки відповідач проживає в житловому будинку індивідуальної забудови, надання послуги з вивезення побутових відходів за адресою проживання: АДРЕСА_1 , здійснюється за контейнерною схемою. Станом на дату звернення з позовом, плата за послуги з вивезення побутових відходів, зокрема, для відповідача, починаючи з 01.06.2012 складає 7,38 грн. з розрахунку на одного мешканця та неодноразово переглядався і складає 37,02 грн. Протягом всього часу дії Договору, відповідач жодного разу не звертався до позивача з приводу неякісного надання послуг з вивезення побутових відходів, надання їх не в повному обсязі або не надання взагалі. В порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів відповідач здійснював часткову оплату за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим у відповідача станом на 31.01.2022 утворилася заборгованість.

Ухвалою суду від 23.04.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

06 серпня 2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення по справі, яким позовні вимоги задоволені.

Ухвалою суду від 27.09.2024, заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 14.10.2024, скасовано заочне рішення та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву відповідач не скористався, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.08.2011 № 909 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м. Миколаєві», КП «Миколаївкомунтранс» було визнано виконавцем послуг по вивезенню побутових відходів.

Відповідач, будучи споживачем комунальної послуги з вивезення твердих побутових відходів, з 01.06.2012 року фактично почав користуватися комунальними послугами з вивезення твердих побутових відходів, які надавались її виконавцем - КП «Миколаївкомунтранс», однак у період з 2012 року та станом на дату подання цього позову не звертався до Відповідача для укладення договору на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів.

На відповідача з 01.06.2012 року за адресою АДРЕСА_1 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та в зв`язку з фактичним наданням позивачем комунальної послуги та її споживанням відповідачем нараховувалась плата на 4 (чотирьох) осіб.

У зв`язку з неоплатою відповідачем послуг з вивезення побутових відходів, позивач звернувся до суду з дійсним позовом про стягнення заборгованості.

Відповідач у заяві про перегляд заочного рішення зазначив що з позовом не згоден, перестав оплачувати за вивіз твердих побутових відходів у зв`язку з тим, що дана послуга фактично не надавалась, сміття не вивозилось. Також заявив про застосування строку позовної давності.

Норми права та мотиви їх застосування.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 9.8 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затверджених рішенням Миколаївської міської ради № 12/21 від 19.04.2007, зі змінами та доповненнями, на території міста Миколаєва впроваджено дві схеми збирання та вивезення відходів: контейнерний збір та ручне завантаження.

Відповідач проживає в житловому будинку індивідуальної забудови, тому надання послуги з вивезення побутових відходів за адресою її проживання здійснюється за контейнерною схемою.

Станом на дату подачі позову, плата за послуги з вивезення побутових відходів, зокрема, для відповідача, починаючи з 01.03.2020 складає 37,02 грн. з розрахунку на одного мешканця.

Протягом дії Договору № 5015 від 01.06.2010, розрахунок щомісячної вартості послуги з вивезення твердих побутових відходів на одного мешканця становив:

- з 01.06.2012 по 04.05.2014 3,60 куб. м. /рік (норма утворення побутових відходів на одного мешканця на рік, яка затверджена Рішенням ВК ММР від 25.07.2008 № 1562) х 39,80 грн./куб. м. (тариф, встановлений Рішенням № 1919 від 24.10.2008) / 12 міс. = 11,94 грн. / міс.;

- з 05.05.2014 по 14.04.2015 14,87 грн./ міс.;

- з 15.04.2015 по 30.06.2018 18,30 грн./міс.;

- з 01.07.2018 по 15.04.2019 30,11 грн./міс.;

- з 16.04.2019 по 29.02.2020 33,85 грн.;

- з 01.03.2020 по дату подання заяви 37,02 грн.

Згідно з Графіком вивезення побутових відходів з території приватного сектору Інгульського району, що здійснюється за без контейнерною схемою, вивезення побутових відходів з території житлових будинків, зокрема, по АДРЕСА_1 , здійснюється щочетверга.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статей 67 і 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги, у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (стаття 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

01 березня 2010 між КП «Миколаївкомунтранс» та ОСОБА_1 укладено Договір № 457 на вивіз твердих побутових відходів (далі Договір), відповідно до якого замовник доручає, а виконавець надає послуги по вивезенню твердих побутових відходів в кількості 10.8 куб. м. за рік, що підлягає оплаті замовником на умовах даного договору за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідно до п. 2.3 Договору, вартість договору на момент його підписання становить 265,68 грн. на рік. Зареєстровано по вищевказаній адресі 3 особи.

Відповідач зазначає, що починаючи з червня 2011 позивач перестав надавати йому послуги з вивезення твердих побутових відходів, про що він неодноразово звертався з відповідними скаргами до позивача.

Як вбачається з п. 4.1.2 Договору, виконавець має право припинити надавати послуги у разі затримки оплати строком не більше, ніж 15 днів.

У відповідності до п. 4.2.3 Договору, замовник має право не сплачувати вартість послуг, не наданих виконавцем у термін, встановлений договором (не сплачувати її при черговій оплаті за послуги).

Відповідальність за несвоєчасність виконання або невиконання зобов`язань визначена у розділі 5 Договору.

Відповідачем не надано доказів невиконання або неповного виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором, як і не надано доказів звернення відповідача у письмовому вигляді зі скаргами до позивача щодо невиконання останнім своїх зобов`язань за договором. Тому, твердження відповідача про те, що починаючи з червня 2011 позивач перестав надавати йому послуги з вивезення твердих побутових відходів, про що він неодноразово звертався з відповідними скаргами до позивача, судом не береться до уваги.

Відповідач частково здійснював оплату за надані КП «Миколаївкомунтранс» послуги з вивезення твердих побутових відходів, однак згідно із розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 адреса АДРЕСА_1 за період з 01.06.2012 року по 31.01.2022 року сформувалась заборгованість перед позивачем за фактично надані позивачем та спожиті відповідачем комунальні послуги з вивезення побутових відходів на загальну суму 7843,53 грн.

Відповідач у своїй заяві вказує про те, що позивач звернувся до суду з порушенням строків позовної давності, тобто, відносно частини позовних вимог, а саме за період з 2012 по 2017 сплинув період позовної давності.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так, відповідно до ст. 257 ЦПК України встановлена позовна давність у три роки. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З історії фінансового стану послуг абонента за період з 01.06.2012 по 31.01.2022, ОСОБА_1 має заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів, яка у загальному розмірі становить 7843 грн. 53 коп.

З вказаної історії фінансового стану вбачається, що відповідачем здійснювалися періодичні оплати, а саме: в квітні 2015 у розмірі 30,00 грн; у листопаді 2016 у розмірі 55,00 грн.; у жовтні 2018 у розмірі 21,24 грн., а отже, перебіг позовної давності переривався до 2018.

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом 19 квітня 2024, тобто позовна давність не застосовується у період з 19 квітня 2021 по 19 квітня 2024.

За період з квітня 2021 по лютий 2022 відповідач має заборгованість у загальному розмірі 1110,60 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин, з ОСОБА_1 на користь КП «Миколаївкомунтранс» підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 1110,60 грн.

Щодо судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (14,15%), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 428,75 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» борг за надані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 1110 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» судовий збір у розмірі 428 грн. 75 коп..

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Комунальне підприємство «Миколаївкомунтранс», , юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Кузнецька, 199.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено «20» січня 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева