ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року

м. Київ

справа № 308/3120/15-ц

провадження № 61-10823св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Ужгородська окружна прокуратура,

відповідачі: Ужгородська міська рада, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_25 - ОСОБА_32 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 26 червня 2024 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Джуги С. Д., Собослоя Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У березні 2015 року прокурор міста Ужгорода звернувся до суду з позовом до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 про визнання недійсними та скасування рішень Ужгородської міської ради, витребування земельних ділянок.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

27 вересня 2016 року до участі у справі як співвідповідачів залучено ОСОБА_25 , ОСОБА_33 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

06 вересня 2017 року до участі у справі як співвідповідача залучено

ОСОБА_18 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

26 січня 2018 року до участі у справі як співвідповідачів залучено ОСОБА_34

і ОСОБА_35 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

23 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано: пункт 6.9 рішення 5-ї сесії Ужгородської міської ради V скликання від 17 вересня 2010 року № 1582 в частині надання дозволу на підготовку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 таким громадянам: ОСОБА_1 , площею 0,10 га, поз. 96; ОСОБА_2 , площею 0,0963 га,

поз. 97; ОСОБА_3 , площею 0,10 га, поз. 140; ОСОБА_4 , площею

0,0997 га, поз. 141; ОСОБА_5 , площею 0,10 га, поз. 142; ОСОБА_6 , площею 0,10 га, поз. 143; ОСОБА_7 , площею 0,10 га, поз. 144; ОСОБА_8 , площею 0,10 га, поз. 145; ОСОБА_9 , площею 0,10 га, поз. 146; ОСОБА_10 , площею 0,10 га, поз. 151; ОСОБА_11 , площею 0,10 га, поз. 152; ОСОБА_12 , площею 0,10 га, поз. 153; ОСОБА_13 , площею 0,10 га, поз. 154; ОСОБА_14 , площею 0,10 га, поз. 155; ОСОБА_15 , площею 0,10 га, поз. 156; ОСОБА_16 , площею 0,10 га, поз. 157; ОСОБА_17 , площею 0,10 га, поз.158; ОСОБА_18 , площею 0,10 га, поз. 159; ОСОБА_19 , площею

0,10 га, поз. 160; ОСОБА_20 , площею 0,10 га, поз. 161; ОСОБА_21 , площею 0,10 га, поз. 182; ОСОБА_22 , площею 0,0996 га, поз. 183;

ОСОБА_23 , площею 0,0996 га, поз. 184; ОСОБА_24 , площею 0,0995 га, поз. 188; пункт 1.1 рішення 5-ї сесії Ужгородської міської ради V скликання від 22 жовтня 2010 року № 1627 в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передання у власність земельних ділянок: ОСОБА_10 , площею 0,0997 га; ОСОБА_11 , площею 0,0996 га; ОСОБА_12 , площею 0,0998 га; ОСОБА_14 , площею 0,0994 га; ОСОБА_13 , площею 0,0995 га; ОСОБА_21 , площею 0,0999 га; пункт 1.7 рішення 5-ї сесії Ужгородської міської ради V скликання від 15 жовтня 2010 року № 1609

в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передання у власність земельних ділянок: ОСОБА_3 , площею 0,10 га; ОСОБА_4 , площею 0,0997 га; ОСОБА_5 , площею 0,10 га; ОСОБА_6 , площею 0,10 га;

ОСОБА_16 , площею 0,0998 га; ОСОБА_17 , площею 0,0993 га; ОСОБА_18 , площею 0,0995 га; ОСОБА_19 , площею 0,0997 га; ОСОБА_20 , площею 0,0999 га; пункт 1.2 рішення 5-ї сесії Ужгородської міської ради V скликання від 27 жовтня 2010 року № 1638 в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передання у власність земельних ділянок: ОСОБА_1 , площею 0,10 га; ОСОБА_22 , площею 0,0997 га;

ОСОБА_23 , площею 0,0997 га; ОСОБА_2 , площею 0,0963 га; пункт 1.7 рішення 7-ї сесії Ужгородської міської ради VI скликання від 14 лютого

2012 року № 456 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передання земельної ділянки у власність ОСОБА_15 , площею 0,0999 га; пункт 1.19 рішення 11-ї сесії Ужгородської міської ради VI скликання від 30 грудня 2011 року № 410 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передання земельної ділянки у власність ОСОБА_24 , площею 0,0995 га; пункт 2.3 рішення 6-ї сесії Ужгородської міської ради VI скликання від 03 червня 2011 року № 179 в частині затвердження проекту відведення та передання земельної ділянки у власність ОСОБА_9 , площею 0,0999 га; пункт 3.3 рішення 7-ї сесії Ужгородської міської ради VI скликання від 22 липня 2011 року № 217 в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передання у власність земельних ділянок ОСОБА_8 , площею 0,10 га, та ОСОБА_7 , площею 0,0998 га.

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки: від 12 жовтня 2011 року серії ЯЛ № 744704, від 16 березня 2011 року серії ЯЛ № 100178, від 25 червня 2011 року серії ЯЛ № 510084, від 20 липня 2011 року серії ЯЛ № 510085, від 20 липня 2011 року серії ЯЛ № 510086, від 25 червня 2011 року серії ЯЛ № 510087, від 28 травня 2012 року серії ЯЛ № 510083, від

05 листопада 2010 року серії ЯЛ № 240474, від 01 серпня 2011 року серії ЯЛ

№ 772845, від 28 серпня 2012 року серії ЯЛ № 772844, від 28 травня 2012 року серії ЯЛ № 772843, від 26 грудня 2011 року серії ЯЛ № 772846, від 17 квітня 2012 року серії ЯЛ № 741538, від 17 березня 2011 року серії ЯЛ № 083712, від 17 березня 2011 року серії ЯЛ № 083711, від 15 травня 2012 року серії ЯЛ

№ 660705, від 05 листопада 2010 року серії ЯЛ № 240486 та від 05 листопада 2010 року серії ЯЛ № 240485.

Повернено до земель комунальної власності земельні ділянки

з кадастровими номерами :61:001:0234, площею 0,0998 га; :62:002:0219, площею 0,0993 га; :62:002:0220, площею 0,0995 га; :62:002:0222, площею 0,0999 га; :62:002:0218, площею 0,0998 га; :62:002:0253, площею 0,0996 га; :62:002:0216, площею 0,10 га; :62:002:0214, площею

0,10 га; :61:001:0250, площею 0,0995 га; :61:001:0273, площею 0,0999 га; :62:002:0268, площею 0,0994 га; :62:002:0267, площею 0,0995 га.

Витребувано на користь територіальної громади міста Ужгорода від: ОСОБА_25 земельну ділянку з кадастровим номером :62:002:0335, площею 0,0996 га; ОСОБА_26 земельну ділянку

з кадастровим номером :62:002:0324, площею 0,10 га; ОСОБА_27 земельну ділянку з кадастровим номером :62:002:0215, площею 0,0997 га; ОСОБА_28 земельні ділянки з кадастровими номерами :62:002:0274, площею 0,0997 га, та :62:002:0273, площею 0,0999 га; ОСОБА_18 земельну ділянку за кадастровим номером :62:002:0221, площею 0,0997 га.

Закрито провадження у справі в частині визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від

23 грудня 2011 року серії ЯЛ № 796106, від 23 березня 2011 року серії ЯЛ

№ 100176, від 23 грудня 2011 року серії ЯЛ № 796125, від 17 березня 2011 року серії ЯЛ № 083713, від 05 грудня 2010 року серії ЯЛ № 240473, від

05 листопада 2010 року серії ЯЛ № 240475, повернення земельних ділянок

з кадастровими номерами :62:002:0322, площею 0,0963 га; :61:001:0231, площею 0,10 га; :62:002:0275, площею 0,0997 га; :62:002:0217, площею 0,0999 га; витребування на користь територіальної громади міста Ужгорода від ОСОБА_34 земельної ділянки

з кадастровим номером :62:002:0252, площею 0,0997 га та від ОСОБА_36 земельної ділянки з кадастровим номером :62:002:0254, площею 0,0998 га.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 28 травня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_27 , ОСОБА_37 , від імені якої діє

ОСОБА_38 , ОСОБА_39 задоволено. Апеляційні скарги ОСОБА_26

і адвоката Литвин С. Й., який діє в інтересах ОСОБА_40 , ОСОБА_18 ,

ОСОБА_20 задоволено частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 лютого 2018 року

у частині витребування на користь територіальної громади міста Ужгорода від ОСОБА_26 земельної ділянки з кадастровим номером :62:002:0324, площею 0,10 га, ОСОБА_27 земельної ділянки з кадастровим номером :62:002:0215, площею 0,0997 га, ОСОБА_18 земельної ділянки

з кадастровим номером :62:002:0221, площею 0,0997 га,

ОСОБА_39 земельної ділянки за кадастровим номером :61:001:0273, площею 0,0999 га, та в частині повернення на користь територіальної громади міста Ужгорода земельної ділянки

з кадастровим номером :62:002:0268, площею 0,0994 га, скасовано і в цій частині позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення суду в оскаржуваній частині залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року касаційну скаргу

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_20 , яка подана та підписана їх представником - адвокатом Литвином С. Й. задоволено частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

23 лютого 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від

28 травня 2019 року в частині вирішення вимог, заявлених до ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_20 , скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Не погоджуючись із рішенням Ужгородського міськрайонного суду від

23 лютого 2018 року, представник ОСОБА_25 - адвокат Пересоляк О. С. оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання 03 травня 2024 року засобами поштового зв?язку апеляційної скарги (т. 13, а. с. 194-229).

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26 червня 2024 року

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_25 , в інтересах якого діє адвокат Пересоляк О. С., на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 лютого

2018 року відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга подана до апеляційного суду після закінчення строків, установлених законодавством, і підстави, наведені в апеляційній скарзі про поновлення строку на апеляційне оскарження, не можна визнати поважними, оскільки вони не свідчать про існування об`єктивних, непереборних перешкод у своєчасному поданні заявником апеляційної скарги і не виправдовують значний (6-річний) пропуск процесуального строку на її подання.

При цьому апеляційний суд вказав, що ОСОБА_25 суд надсилав судові повістки та оскаржуване рішення суду, однак вони поверталися з відміткою «за незапитом». Суд також повідомляв сторони про розгляд справи шляхом розміщення оголошення в пресі. Під час перегляду оскаржуваного рішення

в суді апеляційної та касаційної інстанції сторони повідомлялися про час

і місце розгляду справи на сайті суду.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

24 липня 2024 року представник ОСОБА_25 - адвокат Пересоляк О. С. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій з урахуванням уточненої касаційної скарги просить скасувати ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 26 червня 2024 року і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_25 після залучення його до участі у справі не був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки жодних повідомлень від суду, які надали б йому змогу брати участь

у судовому процесі та звернутись з апеляційною скаргою, у матеріалах справи немає. Копії рішення суду першої інстанції він не отримував.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

22 листопада 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Тлумачення вказаної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавством імперативно встановлено процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

У цьому аспекті дослідженню підлягають дві умови, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України, а саме: а) чи подано апеляційну скаргу особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі

в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; б) чи пропущено строк на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Подібний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 06 грудня

2023 року у справі № 200/13452/18 (провадження № 61-8954св23).

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, заявник вказує, що ОСОБА_25 не отримував жодної повістки-повідомлення про виклик у судове засідання.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (частина перша статті 8 ЦПК України).

Статтею 43 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду,

і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи

(частина друга статті 211 ЦПК України).

Суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини перша - четверта статті 128 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції, а також порушенням вимог статей 128-130, 223 ЦПК України.

На підставі системного аналізу положень ЦПК України можна дійти висновку, що особа, не повідомлена про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 цього Кодексу), - це особа, яку не сповістили про наявність судового провадження у справі і яка відповідно не знала / не могла знати про розгляд справи.

Верховний Суд зауважує, що у справі немає доказів повідомлення

ОСОБА_25 про розгляд справи судом першої інстанції.

Отже, апеляційний суд не звернув уваги на те, що, порушивши норми процесуального законодавства, суд першої інстанції здійснив розгляд справи без належного повідомлення ОСОБА_25 про розгляд, чим порушив норми статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Посилання апеляційного суду на те, що ОСОБА_25 повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення в пресі, є безпідставними, оскільки зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_25

є відомим, що виключає можливість застосування частини одинадцятої статті 128 ЦПК України.

Отже, обґрунтованими є доводи ОСОБА_25 про те, що він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом першої інстанції.

Таким чином, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд не дослідив та не надав правової оцінки доводам

ОСОБА_25 , викладеним в апеляційній скарзі, про причини подання ним апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, не врахував того, що в частині третій статті 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне провадження може бути поновлено у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Всупереч частині першій статті 382 ЦПК України апеляційний суд не навів

в оскаржуваній ухвалі мотиви відхилення аргументів, викладених

в апеляційній скарзі ОСОБА_25 .

Таким чином, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд неправильно застосував норми частини другої статті 358 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку із чим підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження

у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанції, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_25 - Пересоляка Олександр Сергійовича задовольнити.

Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 26 червня 2024 рокускасувати, справу передати на розгляд до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов