Справа № 148/2095/24
Провадження №2/148/55/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(Заочне)

10 січня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Семенової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Кугутюком Олександром Васильовичем до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінанс Інновація», треті особи без самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінанс Інновація», треті особи без самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 15.04.2021 позивач є боржником у виконавчому провадженні № 65169964. Виконавчим документом в даному провадженні є виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. 30.03.2021, зареєстрований в реєстрі за № 2863. Сума заборгованості становить 23790 грн. В рамках виконавчого провадження із позивача на користь відповідача стягнуто 20304,76 грн, та 2030,47 грн - основної винагороди приватного виконавця, та 494 грн витрати виконавчого провадження, що разом становить 22829,23 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що вчинений з грубим порушенням норм матеріального права, зокрема, порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами.

При здійсненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та не/здійснення його повного/часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми процентів, зазначені у виконавчому написі є безпірними. Станом на червень 2021 року у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не було нотаріально посвідчено.

З огляду на вищевикладене позивач змушена звернутися до суду з даним позовом у якому просить визнати виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований за № 2863 від 30.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» заборгованості у розмірі 23790 грн, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» на користь позивача 22829,23 грн кошти стягнуті у виконавчому провадженні № 65169964, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кугутюк О.В. не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява від представника позивача, згідно якої він просить розглянути справу у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінанс Інновація» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відомостей щодо причин своєї неявки суду не надав, у встановлений судом строк відзив не подав.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва - Овсієнко Алла Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Григорян Діана Гагіківна в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили.

За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно інформації приватного виконавця Овсієнко А.В. від 12.08.2024 № 63260, в межах виконавчого провадження № 65169964 з боржника ОСОБА_1 було стягнуто кошти в сумі 22829,23 грн, з яких: 494 грн витрати виконавчого провадження; 2030,47 грн основна винагорода приватного виконавця; 20304,76 грн кошти стягнуті на користь стягувача (а.с. 13).

Відповідно до копії заяви директора ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» вих. № 636042 від 31.03.2021, останній звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменко Д.О., із заявою про примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, а саме виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Григорян Д.Г. за № 2863 від 30.03.2021, про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , грошових коштів у розмірі 23790 грн (а.с. 17).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2863, згідно якого звернуто стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №2-2, укладеним з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», заборгованості за кредитним договором № 2-2 від 29.10.2020. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.11.2020 по 25.03.2021, сума заборгованості складає 22840 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4000 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 18840 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 23790 грн (а.с. 16).

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. від 15.04.2021, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 2863 від 30.03.2021, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» заборгованості у розмірі 23790 грн (а.с. 14, 15).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» зазначений у написі є безспірним.

З наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Крім того, не можливо встановити чи направлялося та чи отримала боржник ОСОБА_1 повідомлення про порушення нею кредитних зобов`язань, для надання можливості боржнику ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору.

Належним чином повідомлені відповідач та треті особи не надали до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, тому дані обставини вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернулася до суду після початку стягнення з неї заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Отже, в даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, приватний нотаріус Григорян Д.Г. при вчиненні виконавчого напису, посилалася на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999.

В той же час, Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, відповідно до яких кредитні договори було віднесено до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 залишена без змін, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами.

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Відтак, станом на 30.03.2021 (дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса) чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Доказів надання приватному нотаріусу Григорян Д.Г. оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору відповідачем суду не надано, тому суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Щодо позовної вимоги про стягнення коштів в розмірі 22829,23 грн, то дана вимога підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно інформації приватного виконавця Овсієнко А.В. від 12.08.2024 № 63260, в межах виконавчого провадження № 65169964 з боржника ОСОБА_1 було стягнуто кошти в сумі 22829,23 грн, з яких: 494 грн витрати виконавчого провадження; 2030,47 грн основна винагорода приватного виконавця; 20304,76 грн кошти стягнуті на користь стягувача.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для набуття відповідачем коштів, примусово стягнутих на виконання виконавчого напису, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, відпала.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 у справі №910/1531/18.

Оскільки, правова підстава для стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості відпала, тому стягнені з позивача кошти, які було отримано відповідачем під час примусового виконання виконавчого напису в рамках виконавчого провадження №65169964, підлягають поверненню позивачу в силу вимог ст. 1212 ЦК України, однак лише в розмірі перерахованих відповідачу коштів в сумі 20304,76 грн, оскільки кошти у сумі 494 грн та 2030,47 грн відповідачем не були отримані, а були стягнуті приватним виконавцем із позивача в якості основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження на підставі Закону України "Про виконавче провадження".

Відтак, суд приходить до висновку, що правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 494 грн та 2030,47 грн немає.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача до суду не надав.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 2288,46 грн (1211,20 х 20304,76 /22829,23 = 1077,26 (судовий збір за майнову вимогу) +1211,20 (судовий збір за немайнову вимогу) = 2288,46) (а.с. 1), а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8502,38 грн (4500 х 20304,76 / 22829,23 = 4002,38 (витрати на професійну правничу допомогу за майнову вимогу) + 4500 (витрати на професійну правничу допомогу за немайнову вимогу) = 8502,38 грн), оскільки їх розмір документально підтверджений, зокрема: копією договору про надання правничої допомоги від 09.08.2024 б/н (а.с. 18); додатком №3 до договору про надання правничої допомоги від 09.08.2024 (а.с. 19), згідно якого сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правової допомоги у розмірі 9000 грн; квитанцією до прибуткового касового ордера №б/н від 09.08.2024 про сплату 9000 грн (а.с.21); ордером на надання правничої допомоги від 06.09.2024 №1146768 (а.с.22).

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16, 18, 1212 ЦК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», ст.4, 13, 19, 76-81, 141, ч.7 ст.158, ст. 223, ч.2 ст.247, ст.263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис №2863 від 30.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінанс Інновація» заборгованості у розмірі 23790 грн таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінанс Інновація», ідентифікаційний код в , місцезнаходження якого за адресою: бульвар Вацлава Гавела, 4, офіс 520, м. Київ, 03124, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 20304,76 грн (двадцять тисяч триста чотири гривні сімдесят шість копійок), стягнуті в рамках виконавчого провадження №65169964.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінанс Інновація», ідентифікаційний код в , місцезнаходження якого за адресою: бульвар Вацлава Гавела, 4, офіс 520, м. Київ, 03124, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати з оплати судового збору в сумі 2288,46 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8502,38 грн, а разом 10790,84 грн (десять тисяч сімсот дев`яносто гривень вісімдесят чотири копійки).

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: