Справа № 211/863/24
Провадження № 2/211/130/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 січня 2025 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.,

при секретарі Андрійченко А.Ю., Строгановій Е.О.,

за участю: відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3 795,03 грн., нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України на суму простроченої заборгованості за період з 01.02.2021 по 01.05.2021 за грошовими зобов`язаннями згідно Кредитного договору №777919/ФЛ від 26.08.2008. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.02.2008 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі по тексту - ПАТ «КБ «Надра») було укладено кредитний договір №777919/ФЛ. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 22.05.2014 було ухвалене рішення у справі №211/3974/13-ц про стягнення заборгованості у сумі 513 031 грн. 74 коп. та судового збору у сумі 3 441 грн. 00 коп. 29.04.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір №GL3N216867 про відступлення права вимоги, відповідно до даного договору Банк відступив новому кредиторові, а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб за відповідним кредитним портфелем, що включає в себе відступлення до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права вимоги і за Кредитним договором № 777919/ФЛ від 26.02.2008. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не проводив заміну сторони у виконавчому провадженні, а стягувачем є ПАТ «КБ «Надра». За наведених обставин просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 21.03.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 12.07.2024, після усунення недоліків, прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти вимог позивача та просила застосувати строк позовної давності.

Представник позивача Міньковська А.В. звернулась до суду з заявою розгляд справи за відсутності представника, на заявлених позовних вимогах наполягала.

Вислухавши відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

У судовому встановлено, що 26.02.2008 між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра» було укладено Кредитний договір №777919/ФЛ.

22.05.2014 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалене рішення у справі №211/3974/13-ц, яким позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за Кредитним договором №777919/ФЛ від 26.02.2008 у сумі 513 031 гривень 74 копійок, яка складається: заборгованість по тілу кредиту 40 386,05 дол. США, що в еквіваленті складає 322 805,70 грн.; заборгованість по відсоткам 17 252,43 дол. США, що в еквіваленті складає 137 898,67 грн.; заборгованість по пені 2 431,85 дол. США, що в еквіваленті складає 19 437,78 грн.; заборгованість по штрафам 4 114,80 дол. США, що в еквіваленті складає 32 889,59 грн., також в рахунок відшкодування судових витрат стягнуто 3 441,00 грн. судового збору (а.с. 6-8, https://reyestr.court.gov.ua/Review/38815260).

29.04.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір №GL3N216867 про відступлення права вимоги, відповідно до даного договору Банк відступив новому кредиторові, а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб за відповідним кредитним портфелем, зокрема, за Кредитним договором № 777919/ФЛ від 26.02.2008 (а.с. 9-11).

Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним, а тому позивачем було здійснено нарахування трьох відсотків річних на суму 513 031,74 грн., яка стягнута за рішенням суду з відповідачів та не погашена ними за період з 01.02.2021 по 01.05.2021, розмір яких складає 3 795,03 грн. (а.с. 38).

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку .

Відповідно до частин 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 11 ЦК України зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать.

Згідно з статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Оскільки статтею 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини щодо виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт (аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 09 листопада 2021 у справі № 320/5115/17).

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №320/5115/17).

Вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статі 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Тому суд відхиляє вимогу відповідача про застосування строку позовної давності.

Як свідчать матеріали справи, рішення суду щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором не виконане.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічна правова позиція підтверджується висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.04.2018 та 27.04.2018 у справах №910/16945/14 та №908/1394/17, від 16.11.2018 у справі №918/117/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем нарахування трьох відсотків річних проведено на суму 513 031,74 грн., яка стягнута солідарно за рішенням суду з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та не погашена ними, за період з 01.02.2021 по 01.05.2021 та складає 3 795,03 грн.

Суд погоджується з наданим розрахунком, але частково. Сума боргу, на яку має бути нараховані 3 % річних, має складатися з суми заборгованості за кредитом та заборгованості по відсоткам. Що узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 916/2889/13, від 14.01.2020 у справі № 924/532/19.

Сума боргу, на яку має бути нараховані 3 % річних, відповідно до рішення суду від 22.05.2014 у справі №211/3974/13-ц, дорівнює 460 704,37 грн. (322 805,70 грн. + 137 898,67 грн.).

3 % річних від простроченої суми з 01.02.2021 по 01.05.2021 року становитиме:

460 704,37 грн. * 3% * 90 днів / 365 днів / 100% = 3 407,95 грн.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на те, що станом на момент подачі позову розмір основного зобов`язання відповідачем не був погашений/зменшений, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних за вказаний вище період, що передбачено статті 625 ЦК України. Тому позовні вимоги слід задовольнити.

Також, як вбачається з долучених до матеріалів справи пакету документів, Наказом від 25.07.2024 за №55-к на виконання Протоколу №1706 Загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» від 25.07.2024 перейменовано з 25.07.2024 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (а.с. 86-89).

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3 028,00 грн., сплачений ним при подачі позову, однак, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 2 719,15 грн. (3 407,95 грн. (сума боргу, стягнута судом) * 3 028,00 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / (3 795,03 грн. сума боргу, заявлена до стягнення).

Керуючись статями 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальності «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальності «ВІН ФІНАНС» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) 3% річних, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 01.02.2021 по 01.05.2021, у сумі 3 407 (три тисячі чотириста сім) гривень 95 копійок та в рахунок відшкодування судового збору 2 719 (дві тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень 15 копійок.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О. Юзефович