"22" січня 2025 р. Справа № 363/3271/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., за участі секретаря судових засідань Найдюк Б.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у цивільний справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини та зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Вишгородської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, про визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала вищезазначена цивільна справа.

30.12.2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій ОСОБА_1 просила вирішити питання про розподіл понесених нею при розгляді справи судових витрат, що складаються з витрат зі сплати судового збору (1211 грн. 20 коп.), а також витрат на професійну правничу допомогу (26 000 грн. 00 коп.).

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У судове засідання ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. До судового засідання від ОСОБА_2 надійшли заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення. У вказаних запереченнях ОСОБА_2 наполягав на необхідності повної відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки рішенням суду від 24.12.2024 року питання розподілу судових витрат вже було вирішено, а заявлений ОСОБА_1 розмір судових витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та неспіврозмірним з обставинами даної справи. Будь-яких інших клопотань та заяв від ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 не надходило.

У судове засідання ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. До судового засідання від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, в яких ОСОБА_1 було викладено доводи та міркування щодо заперечень ОСОБА_2 проти ухвалення додаткового рішення, а також підтримано заяву про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі, наголошено на необхідності ухвалення додаткового рішення та здійснення розподілу понесених судових витрат. Будь-яких інших клопотань та заяв від ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 не надходило.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. До судового засідання від представника органу опіки та піклування Вишгородської міської ради надійшло клопотання про проведення судового засідання за його відсутності. Будь-яких інших заяв, клопотань від третіх осіб не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином, не вирішення питання про розподіл судових витрат під час винесення остаточного рішення по справі є підставою для ухвалення додаткового рішення.

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 363/3271/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини та зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Вишгородської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

Рішенням суду від 24.12.2024 року цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, а зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Вишгородської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, про визначення місця проживання дітей задоволено частково шляхом визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 з його матір`ю - ОСОБА_1 за місцем її фактичного проживання. У задоволенні решти вимог зустрічного позову було відмовлено.

Цим же рішенням суду від 24.12.2024 року було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме: «Судові витрати залишити за сторонами справи».

При вирішенні питання про розподіл судових витрат у мотивувальній частині рішення від 24.12.2024 року судом було зазначено, що «враховуючи відсутність клопотань про розподіл судових витрат, відсутність повідомлень про необхідність вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні, суд приходить до висновку про необхідність залишення понесених судових витрат за сторонами справи».

Таким чином, при ухваленні рішення від 24.12.2024 року судом було повністю вирішено питання про судові витрати. У зв`язку з цим підстави для ухвалення додаткового рішення відповідно до ст. 270 ЦПК України відсутні.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що судова практика з приводу застосування положень процесуального законодавства щодо механізму подачі заяви про ухвалення додаткового рішення та ухвалення самого рішення з метою розподілу судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу після вирішення позовних вимог по суті є усталеною.

Так, відповідно до висновків, викладених у постановах ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 17.03.2020 року у справі № 520/8309/18, від 14.01.2019 року у справі № 927/26/18, від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.03.2018 року у справі № 910/9111/17, від 18.01.2023 року у справі № 369/7551/21, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається послідовно у наступні етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами шляхом подачі заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт, виконаних адвокатом, та доказами, що підтверджують здійснення робіт і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; 3) розподіл судових витрат.

Таким чином відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Тобто, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідних для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі, за умови якщо до закінчення судового розгляду сторона повідомила суд про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу, що законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Судом встановлено, що разом з зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 було подано попередній орієнтований розрахунок судових витрат. У той же час, сама зустрічна позовна заява, як в прохальній частині, так і в доданих до неї документах, не містить заяви про відшкодування цих витрат. Під час судового розгляду і до його закінчення ОСОБА_1 та її представником в жодній з своїх заяв (Т. 1, а.с. 135, 156-165, 204, 216-222, 225-226) не було зроблено заяви про відшкодування цих витрат, не надано доказів на фактичного їх понесення або доказів на підтвердження їх понесення у майбутньому, зокрема, після ухвалення судового рішення, не надано детального опису виконаних робіт, що давало б суду можливість перевірити співмірність заявленого розміру обставинам даної справи та вирішити питання про їх розподіл між сторонами. Крім того, стороною позивача також до закінчення судового розгляду не подано заяви про подання таких доказів протягом 5 днів після ухвалення рішення.

У зв`язку з цим рішенням суду від 24.12.2024 року було вирішено питання про розподіл судових витрат за наявними матеріалами.

За таких обставин шляхом подання відповідної заяви ОСОБА_1 ініціюється судове провадження щодо вирішення питання, яке вже фактично було вирішено судом.

Враховуючи вищевикладене, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.260, 261, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя О.В. Рукас