Справа № 128/4981/23
Провадження № 22-ц/801/206/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 рокуСправа № 128/4981/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В. Міхасішина І.В.,

за участю секретаря судового засідання Пантелеймонової А.І.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1 та її адвоката Грушко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Вінниці цивільну справу №128/4981/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Дробахи Віктора Олексійовича про визнання права власності на майно в порядку спадкування, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна та скасування державної реєстрації на майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року, яке ухвалила суддя Фанда О.А. в Вінницькому районному суді Вінницької області, повний текст судового рішення складено 07 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в :

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Дробахи В.О. про визнання права власності на майно в порядку спадкування, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна та скасування державної реєстрації на майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, розміром 1,51 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Мізяківські Хутори» с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З заявами про прийняти спадщину звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 травня 2008 року встановлено факт, що ОСОБА_4 дійсно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2008 року (справа №2-1392/08) визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на: земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, розміром 1,51 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), майновий пай, а саме право на пайовий фонд майна СТОВ «Мізяківські-Хутори» с. Мізяківські-Хутори, Вінницького району Вінницької області в розмірі 692 грн, після ОСОБА_3 .

В подальшому рішенням Апеляційного суду Вінницького області від 09 листопада 2016 року, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2008 року (справа № 2-1392/08) скасовано та ухвалено нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

З заявою про прийняття спадщини після неї звернувся ОСОБА_5 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки житлового будинку.

21 вересня 2012 року ОСОБА_5 уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01 серпня 2016 року (справа № 128/2213/16-ц) встановлено факт родинних відносин, а саме, що позивач, ОСОБА_1 є племінницею померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2016 року (справа № 128/4046/16-ц) визнано за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та на майновий пай члена СТОВ «Мізяківські Хутори», а саме на пайовий фонд майна колективною сільськогосподарського підприємства СТОВ «Мізяківські-Хутори» с. Мізяківські-Хутори Вінницького району Вінницької області.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 липня 2018 року (справа № 128/629/17) скасовано рішення виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області №87 від 23 червня 2008 року про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30 жовтня 2008 року серії НОМЕР_1 , яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 87 від 23 червня 2008 року на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

В подальшому рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року (справа №128/3114/18) визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 03 травня 2012 року державним нотаріусом Рибаченко Г.Д. Вінницької районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_5 на 2/3 частки житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилося після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, посилаючись на вказані обставини та судові рішення позивач просила суд: 1. визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 21 вересня 2012 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений 21 вересня 2012 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О., зареєстровано в реєстрі за № 1226.

2. витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на користь спадкоємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

3. скасувати запис про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

4. визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не вірно визначений склад відповідачів, оскільки не залучення до участі у справі ОСОБА_5 , який є стороною спірного договору купівлі-продажу, є порушенням його прав.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи та допустив порушення норм процесуального права. Просила рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 липня 2018 року (справа №128/629/17) скасовано рішення виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області №87 від 23 червня 2008 року про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30 жовтня 2008 року серії НОМЕР_1 , яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 87 від 23 червня 2008 року на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Тому вважає, що ОСОБА_5 при укладенні договору купівлі-продажу від 21 вересня 2012 року фактично не був власником житлового будинку, який ним був відчужений, а отже він не є учасником спірних правовідносин, оскільки втратив усі права та обов`язки за оспорюваним договором купівлі-продажу.

Вважає, що саме ОСОБА_2 є належним відповідачем у спірних правовідносинах, так як за її рахунок можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, розміром 1,51 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Мізяківські Хутори» с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З заявами про прийняти спадщину звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 травня 2008 року встановлено факт, що ОСОБА_4 дійсно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області. В матеріалах справи відсутні докази, щодо його скасування, а тому є чинним.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2008 року (справа №2-1392/08) визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на: земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, розміром 1,51 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), майновий пай, а саме право на пайовий фонд майна СТОВ «Мізяківські-Хутори» с. Мізяківські-Хутори, Вінницького району Вінницької області в розмірі 692 грн, після ОСОБА_3 .

В подальшому рішенням Апеляційного суду Вінницького області від 09 листопада 2016 року, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2008 року (справа № 2-1392/08) скасовано та ухвалено нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

З заявою про прийняття спадщини після неї звернувся ОСОБА_5 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки житлового будинку.

21 вересня 2012 року ОСОБА_5 уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_2 , який посвідчений 21 вересня 2012 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О., зареєстровано в реєстрі за № 1226, згідно з яким продавець ( ОСОБА_5 ) продав, покупець ( ОСОБА_2 ) купила цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і знаходиться на присадибній земельній ділянці площею 0,1826 га.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01 серпня 2016 року (справа № 128/2213/16-ц) встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є племінницею померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який був її рідним дядьком по батькові ОСОБА_7 .

Згідно з рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2016 року (справа № 128/4046/16-ц) визнано за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські-Хутори, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому ОСОБА_3 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0448098 від 11 листопада 1997 року, виданого на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року за № 328.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на майновий пай члена СТОВ «Мізяківські-Хутори», а саме: на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Мізяківські-Хутори» с. Мізяківські-Хутори, Вінницького району Вінницької області, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників, згідно якого частка ОСОБА_3 визначена в розмірі 692 грн, що належало померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ ІІІ № 007087 від 14 вересня 2001 року.

Відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 липня 2018 року (справа № 128/629/17) скасовано рішення виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області №87 від 23 червня 2008 року про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30 жовтня 2008 року серії НОМЕР_1 , яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 87 від 23 червня 2008 року на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

В подальшому рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року (справа №128/3114/18) визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 03 травня 2012 року державним нотаріусом Рибаченко Г.Д. Вінницької районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_5 на 2/3 частки житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилося після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з відповіді Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 16 листопада 2021 року №2431/02-6 вбачається, що в погосподарській книзі за 2011-2015 роки встановлено, що 21 вересня 2012 року ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . В реєстрі територіальних громад Стрижавської територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані особи на сьогодні відсутні. Також відсутня інформація щодо проживаючих та про укладені договори на житлово-комунальні послуги за цією адресою.

На запит Вінницького апеляційного суду від 02 січня 2025 року, Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області надала відповідь за №03-17/84 від 08 січня 2025 року, згідно з якого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований один громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18)).

Вирішуючи позовні вимоги про визнання правочину недійсним у загальному розумінні, суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню (сторонами справи мають бути всі сторони правочину), та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав.

З огляду на зазначене, якщо під час розгляду позовних вимог про визнання правочину недійним суд встановить, що позов пред`явлено не до всіх учасників цього правочину, тобто встановить неналежний суб`єктний склад учасників справи, суд відмовляє в задоволенні позову із зазначеної підстави або за клопотанням сторони спору здійснює заміну відповідача на належного або залучає співвідповідача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21)).

Позов, який пред`являється особою, яка не була учасником правочину про визнання правочину недійсним, повинен бути пред`явлений до всіх учасників такого правочину. Суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем або залучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову саме через неналежність відповідача, зокрема через те, що не всі сторони правочину є сторонами справи. Так само суд діє у випадку, якщо предметом правочину є майно, яке належить кільком особам на праві спільної власності, залучаючи відповідно до вимог ЦПК України до участі у справі співвідповідачами (належними відповідачами) усіх співвласників (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21).

У цій справі, предметом позову є зокрема визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 21 вересня 2012 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 пред`явила позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу лише до ОСОБА_2 . Позовних вимог до ОСОБА_5 (продавця за оспорюваним договором купівлі-продажу) позивач не пред`являла, клопотань про залучення його співвідповідачем не заявляла.

Отже, співвідповідачем у цій справі, крім ОСОБА_2 , має також бути продавець за оспорюваним договором купівлі-продажу ОСОБА_5 , оскільки заявлені ОСОБА_1 вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу безпосередньо стосується прав та обов`язків ОСОБА_5 і не може бути розглянута судом. Інші позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Оскільки ОСОБА_5 до участі в справі в якості співвідповідача за позовом ОСОБА_1 не залучений, відповідного клопотання позивач не заявляв, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову внаслідок неналежного складу відповідачів.

Крім того, за вказаною адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року в справі №758/6468/17 (провадження №61-1046св23).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 січня 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Міхасішин І.В.