ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м.Суми

Справа №588/987/20

Номер провадження 22-ц/816/241/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності :

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ткаченко (Балалуєвої) Яни Костянтинівни ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Шаповаловим Андрієм Миколайовичем,

на заочне рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 09 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Щербаченко М.В. у м. Тростянець Сумської області, повний текст якого складено 09 вересня 2020 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 21 грудня 2001 року виконавчим комітетом Гребениківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, актовий запис №3.

Свої вимоги мотивувала тим, що21 грудня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, у період якого у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб, сім`ю та виховання дітей. Кожен веде відокремлений спосіб життя і спільного життя уже не планують. Шлюб носить формальний характер і примирення уже не можливе. Підстави для продовження сумісного життя і збереження сім`ї відсутні.

Заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 09 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що був зареєстрований 21 грудня 2001 року у Гребениківській сільській раді Тростянецького району Сумської області, актовий запис №3.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 25 квітня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення, як пропущений з поважних причин.

Заяву ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Шаповалов А.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що зі змісту заяви ОСОБА_2 від 09 вересня 2020 року вбачається, що вона не містить вказівок на відсутність заперечень зі сторони позивача проти ухвалення заочного рішення по справі, як це передбачено п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, а тому вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги вказаної статті ухвалюючи заочне рішення. Крім того, у матеріалах справи відсутня ухвала суду про перехід до заочного розгляду справи.

Вказує, що відповідач не був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання в суді першої інстанції, оскільки у матеріалах справи відсутні докази про належне його повідомлення.

Наголошує на тому, що через невиконання судом норм закону в частині обов`язкового повідомлення про судовий розгляд відповідач був позбавлений можливості з`явитися в судове засідання та надати власні аргументи та заперечення з приводу позовних вимог. Вважає, що наявні правові підстави для скасування заочного судового рішення на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та відмови в задоволенні позовних вимог.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу, в установлений апеляційним судом строк подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2001 року Гребениківською сільською радою Тростянецького району Сумської області, актовий запис №3, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 3).

Сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

При зверненні до суду з вказаним позовом позивачка зазначала, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб, сім`ю та виховання дитини. Кожен веде відокремлений спосіб життя і спільного життя уже не планують. Шлюб носить формальний характер і примирення неможливе. Вважала, що подальше збереження сім`ї суперечитиме інтересам сторін.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того , що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , в судове засідання не з`явився, а тому є підстави для розгляду справи в його відсутність та розірвання між сторонами шлюбу відповідно до ст. 112 СК України.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість збереження шлюбу між сторонами та наявності підстав для його розірвання, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Крім того, принцип сімейного права, що охоплює наявність вільної та цілковитої згоди не лише при реєстрації шлюбу, а й під час перебування у шлюбі і подальшого його розірвання. Тобто ніхто не може бути примушений до перебування у шлюбних відносинах.

В судовому засіданні при перегляді апеляційної скарги представником апелянта не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони продовжують проживати однією сім`єю, а тому відсутні підстави для розірвання шлюбу, оскільки позивач , будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи , в судове засідання не з`явилась, пояснення з приводу можливого спільного проживання сторін не надала і із заявою про відмову від позову не зверталась.

Разом з тим, заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та розглянув справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача, огляду на наступне.

Так, Тростянецький районний суд Сумської області ухвалою від 06 липня 2020 року прийняв до розгляду та відкрив провадження у даній справі та призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 04 серпня 2020 року на 09 год. 30 хв.

Встановлено, що ухвала суду від 06 липня 2020 року про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження, а також судові повістки про виклик в судове засідання надсилалися судом першої інстанції на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 та були отримані позивачкою (а.с. 23), що свідчить про відсутність належного повідомлення відповідача про наявність спору в суді.

Таким чином, суд першої інстанції постановив оскаржуване рішення без належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом, що є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За вищевикладених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 .

Оскільки вимоги апеляційної скарги щодо відмови в задоволенні позову колегією суддів відхилені, а тому відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України понесені судові витрати покладаються на відповідача та розподілу не підлягають .

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Шаповаловим Андрієм Миколайовичем, задовольнити частково.

Заочне рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 09 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 грудня 2001 року Гребениківською сільською радою Тростянецького району Сумської області, актовий запис №3.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 22 січня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова