СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 6/759/60/25
ун. № 759/8188/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Кривонос Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу,

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2024 р. представник заявника звернувся до суду із зазначеною заявою просить суд поновити ОСОБА_2 строк на пред`явлення виконавчого листа по справі №759/8188/13-ц за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтовує тим, виконавчий лист №759/8188/13-ц був пред`явлений для виконання до ДВС Святошинського району м. Києва та було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1. 31.10.2014 заявником повідомлено ДВС Святошинського району м. Києва про виправлення ухвалою Апеляційного суду помилкової суми 152 грн 27 коп. на правильну суму 5812 грн 74 коп., для врахування змін у виконавчому провадженні, однак відповідь на лист не надано, натомість постановою ВП НОМЕР_1 від 29.12.2017 закрито провадження з помилковою сумою та повернуто виконавчий лист Святошинському районному суду м. Києва. Листами від 15.12.2022, 10.08.2023, 28.03.2024 заявник звертався до ДВС Святошинського району м .Києва задля поновлення виконавчого провадження та звернення до суду для виправлення помилки. У зв?язку з бездіяльністю ДВС Святошинського району м. Києва заявник звернувся до суду про виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого листа та зазначення правильної суми, однак, зважаючи на те, що з моменту закриття виконавчого провадження з помилковою сумою та повернення виконавчого листа Святошинському районному суду пройшло більше трьох років, виникла необхідність поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 433 ЦПК України, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчого листа та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України

У виконавчому документі зазначаються, серед іншого, строк пред`явлення рішення до виконання. (п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.12.2013 скасовано рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16.10.2013 у частині відмови у задоволенні позову про стягнення інфляційних витрат у розмірі 152 грн 27 коп. та ухвалено нове рішення, яким інфляційні витрати було стагнуто.

27.01.2014 Святошинським районним судом міста Києва видано виконавчий лист по справі №759/8188/13-ц.

05.02.2014 Святошинським ВДВС у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1.

Ухвалою від 07.10.2014 Апеляційним судом м. Києва виправлено помилку та стягнуто з боржника інфляційні втрати у розмірі 5812 грн 74 коп.

29.12.2017 Святошинський ВДВС постановою закрив виконавче провадження ВП НОМЕР_1 «фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно виконавчих документів».

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10.01.2024 виправлено помилку, яка була допущена при оформленні виконавчого листа від 17.12.2013 по справі №759/8188/13-ц.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на день набрання рішення суду законної сили) визначений строк, протягом якого виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання, і який складає один рік з наступного дня після набрання рішення законної сили.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII, що набрав чинності 05.10.2016 року), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред`явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом. Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа. (правова позиція Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у Справі № 6-711цс15)

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як передбачено першою ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1. ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, серед іншого, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як передбачено ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла на момент постановлення ухвали суду, виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як передбачено ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявником правомірно заявлено вимогу про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу, а тому заява підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами 2, 17, 19, 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на пред`явлення виконавчого листа по справі №759/8188/13-ц за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська