Справа № 392/99/25
Провадження № 2/392/400/25
УХВАЛА

15 січня 2025 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Бадердінова А.В., при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

При вирішенні питання про відкриття провадження, перевіривши матеріали справи приходжу до висновку про передачу справи за підсудністю з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Тобто, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, як це визначено частиною 1 ст. 19 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 27 ЦПК України, яка визначає підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

За відомостями наданими на запит суду в порядку ч. 6 ст.187ЦПК України, виконавчим комітететом Носівської міської ради Чернігівської області повідомлено суд листом від 14.01.2025 року № 17-02/126, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані НОМЕР_1 від 30.08.2001 Маловисківським РВДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З відповіді № 1035152 від 15.01.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно доданої до матеріалів позовної заяви довіреності складеної 08.03.2024 року в м. Познань, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уповноважила ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 бути її представником, серед іншого у судах будь-якої юрисдикції та усіх інстанцій, та вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Системний аналіз положень ст. 27 та 28 ЦПК України, дає можливість дійти висновку про те, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

При цьому, звертаючись до Маловисківського районного суду Кіровоградської області, представником позивача у позовній заяві не зазначено застосування правил про альтернативну підсудність та не надано доказів про те, що ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання чи перебування за вказаною в позовній заяві адресою.

Відповідно до положень Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207, Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 7 лютого 2022 року №265, який набрав чинності 14 березня 2022 року, особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/ перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Реєстрація (декларування) місця проживання чи перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема під час вибору суду, якому підсудна справа. Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстрованим може бути лише одне місце проживання.

Звернення позивача до суду з позовом за місцем його перебування без підтвердження реєстрації не відповідає нормам статті 28 ЦПК України.

Зазначене повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 червня 2024 року по справі № 554/7669/21.

Згідно із п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч.1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Спори про підсудність не допускаються (ч. 1 ст. 32 ЦПК України).

За наведених обставин, враховуючи, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , що за територіальним розподілом до Маловисківського районного суду Кіровоградської області не відноситься, при цьому доказів перебування/фактичного проживання позивача за адресою зазначеною в позові: АДРЕСА_2 , представником позивача не надано, більше того, складання довіреності в м. Познань може свідчити, що позивач проживає за межами території України, а тому підставb для застосування положень ч. 1 ст. 28 ЦПК України, яка визначає підсудність справ за вибором позивача відсутні, керуючись вимогами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, матреліали справи, слід передати на розгляд до належного суду, а саме до Носівського районного суду Чернігівської області.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 30, п. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 9 ст. 187, ст.ст. 258-260, ст. 353 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Цивільну справу № 392/99/25 за позовною заявою ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - передати за правилами територіальної підсудності на розгляд до належного суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача ОСОБА_1 до Носівського районного суду Чернігівської області.

Матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - направити до Носівського районного суду Чернігівської області (місцезнаходження: вулиця Суворова 28, м. Носівка, Чернігівська область, 17100), не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова