провадження №2др/1/25
22 січня 2025 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Пєтіній К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Дениса Юрійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 12 444,45 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 12 444,45 грн. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

26 червня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Д.Ю. про ухвалення додаткового рішення, у якій представник просив поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення; ухвалити додаткове рішення у справі; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. в суді першої інстанції; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. в суді першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Дениса Юрійовича про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Д.Ю. задоволено частково. Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2024 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, натомість його представник Ковальчук Д.Ю. письмово просив суд розглядати клопотання за його відсутності.

Представник відповідачів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 адвокат Щербина ОГ. Письмово просила суд розглядати справу за її відсутності. Ухвалити рішення на розсуд суду.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви, дійшов наступних висновків.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до позовної заяви представником позивача було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 в зазначеній цивільній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 30 грудня 2023 року надавав адвокат Ковальчук Д.Ю., який також діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю , та ордеру на надання правничої допомоги від 01.01.2024 року.

Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Так, на підтвердження витрат на правову допомогу було надано акт від 22.06.2024 року приймання наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 23 грудня 2023 року відповідно до якого виконавцем надані наступні послуги: 1.підготовка. підписання та подання від імені клієнта 04.01.2024 року, 18.04.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська уточненої позовної заяви, аналіз відзиву на позовну заяву відповідачу, підготовка та подання відповіді на відзив, участь в судових засідання Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від імені клієнта 09.04.2024 року, 18.04.2024 року 02.05.2024 року.

. Вартість наданих послуг складає 20 000,00 грн.

Судом також враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_1 .послуг адвоката щодо надання правової допомоги в цій справі ОСОБА_5 ..

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.

Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Так, розглядаючи надані представником позивача докази понесених витрат на правову допомогу, суд враховує правову позицію Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, та дійшов висновку, що розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 20 000,00 грн. не відповідає повною мірою критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності їх розміру, оскільки такі витрати не співставні з обсягом і змістом наданих послуг. При цьому, суд дослідив питання обґрунтованості витрат та врахував, що справа не обтяжена кількістю доказів, які б потребували вивчення, відтак, не є складною і підготовка до її розгляду, оскільки явно не потребувала значних затрат часу та зусиль професійного адвоката.

Окрім того, Суд враховує, що 12 травня 2020 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі №904/4507/18, в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд звертає увагу також на те, що з наданого суду акту від 22.06.2024 року, вбачається узагальнений перелік узгоджених сторонами послуг, а не конкретний перелік наданих послуг.

Крім того, суд вважає, що заявлені представником позивача витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, та обсягом фактично наданих адвокатом юридичних послуг, враховуючи необхідний час, який може бути витрачений адвокатом на опрацювання спірних правовідносин та розумну необхідність витрат для вказаної справи.

При цьому, зважаючи на те, що фактично правова допомога у цій справі все ж була надана, є документально підтвердженою, а її обсяг встановлено з матеріалів справи, та враховуючи співмірність витрат на правову допомогу з обсягом і змістом наданої адвокатом правової допомоги, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідачів понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 5 000 грн., які є співставними з обсягом і змістом наданих послуг.

Крім того, суд враховує, що 04.06.2024 року позивач та його представник були відсутні в судовому засіданні. , а тому були позбавлені можливості подати заяву про ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 247, 270 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Дениса Юрійовича про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат по справі задовольнити.

Поновити представнику позивача ОСОБА_1 адвокату Ковальчук Денису Юрійовичу, строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат по справі .

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковальчук Дениса Юрійович про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Басова

.