ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/3319/21

Провадження № 22-ц/820/38/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Демчук В. М.,

з участю: відповідача ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2 ,

позивачки ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року (суддя Бондар О. О., повне судове рішення складено 16 вересня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду із вказаним позовом з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 15 листопада 2021 року та 27 жовтня 2022 року, зазначала, що 22 листопада 2018 року рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області шлюб між нею та відповідачем розірваний. За час перебування у шлюбі за спільні кошти набули у власність: гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в Гаражно-будівельному кооперативі № 10, легковий автомобіль марки «БАЗ» моделі «2215» 2005 року випуску, автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT35D» 2003 року випуску, які відповідач використовує у підприємницькій діяльності, надаючи послуги з перевезення пасажирів на місцевих маршрутах. В період з грудня 2007 по листопад 2018 року проживали в квартирі АДРЕСА_2 , де за спільні кошти провели капітальний ремонт з придбанням будівельних матеріалів та вмонтованих меблів і побутової техніки, які залишись у користуванні відповідача. Також під час шлюбу придбали вбудовану великогабаритну кутову шафу вартістю 19500 грн. ОСОБА_1 протягом трьох років з часу розірвання шлюбу використовує придбані за час шлюбу транспортні засоби, які щороку втрачають свою вартість, отримуючи прибуток, який не ділив з нею. Згоди щодо поділу майна не досягли.

Вважає, що має право на половину суми чистого доходу від підприємницької діяльності відповідача за період з 22 листопада 2018 року по 15 листопада 2021 року, що складає 446745,65 грн.

Тому позивачка просила визнати спільною сумісною власністю дохід, отриманий від здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 . КВЕД 49.91 «Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення з надання послуг перевезення пасажирів на транспортних засобах», які були придбані під час зареєстрованого шлюбу, є предметом поділу майна подружжя і по теперішній час використовуються для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку. Визнати за нею право власності на 1/2 частину загальної суми доходу від здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 22 листопада 2018 року по теперішній час в сумі чистого доходу за звітністю, що складає 446745,65 грн (893491,30:2 = 446745,65 грн) та стягнути вказану суму на її користь. Залишити у власності ОСОБА_1 автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT35D» 2003 року випуску, об`єм двигуна 2461 куб см, червоного кольору, VIN-номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «БАЗ» модель «2215» 2005 року випуску, VIN-номер НОМЕР_2 і стягнути з ОСОБА_1 на її користь 1/2 частину ринкової вартості транспортних засобів у сумі 144746, 65 грн. Визнати спільною сумісною власністю будівельні матеріали і меблі, які були вбудовані та вмонтовані під час проведення ремонту в квартирі новозбудованого будинку за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 16182,06 грн та стягнути з ОСОБА_1 на її користь 1/2 вартості вказаних матеріалів в сумі 8091,03 грн.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/2 частину загальної суми доходу від здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 01 січня 2019 року по 27 жовтня 2022 року в розмірі 102073,50 грн.

Відмовлено в стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/2 частини загальної суми доходу від здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 22 листопада 2018 р. по 31 грудня 2018 року.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 . КВЕД 49.91 «Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення з надання послуг перевезення пасажирів на транспортних засобах», які були придбані під час зареєстрованого шлюбу, є предметом поділу майна подружжя і використовуються для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку, визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину загальної суми доходу від здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 в сумі 446745,65 грн.

Залишено у власності ОСОБА_1 автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT35D» 2003 року випуску, об`єм двигуна 2461 куб см червоного кольору VIN-номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «БАЗ» моделі «2215» 2005 року випуску VIN-номер НОМЕР_2 і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/2 частину ринкової вартості транспортних засобів у сумі 144746,65 грн.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю будівельних матеріалів і меблів, які були вбудовані та вмонтовані під час проведення ремонту в квартирі новозбудованого будинку за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 16182,06 грн та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/2 частини вартості вказаних матеріалів у сумі 8091,03 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього на користь позивачки 1/2 частини загальної суми доходу від підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 01 січня 2019 року по 27 жовтня 2022 року в розмірі 102073,50 грн, в апеляційній скарзі просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Суд першої інстанції не врахував позицію Верховного Суду в справі № 719/232/16-ц, згідно з якою доходи ФОП отримані до і після розірвання шлюбу, поділу не підлягають. Стягнута 1/2 частина доходу отримана ним після розірвання шлюбу. Такий дохід не є спільною сумісною власністю подружжя. Також суд безпідставно стягнув судовий збір, оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК від 31 січня 2023 року.

У відзиві ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вважає рішення суду законним та справедливим. Використання відповідачем транспортних засобів, які є спільною сумісною власністю подружжя, для отримання прибутку дає підстави вимагати поділу такого доходу. Щодо стягнення судового збору, то інвалідність отримана у 2023 році, а розгляд справи розпочато у 2021 році. Відповідач є платоспроможним з огляду на здійснення ним підприємницької діяльності та отримання заробітної платні за основним місцем роботи.

У засіданні апеляційного суду відповідач і його представник апеляційну скаргу підтримали. Позивачка і її представник апеляційну скаргу не визнали.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пункту 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду оскаржується лише в частині стягнення 1/2 частини доходу у сумі 102073,50 грн. В решті рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 29 серпня 2004 року по 22 листопада 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування в шлюбі сторони придбали 07 листопада 2013 року автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT35D» 2003 року випуску, об`єм двигуна 2461 куб см, червоного кольору, VIN-номер НОМЕР_1 ; 27 вересня 2018 року автомобіль марки «БАЗ» моделі «2215» 2005 року випуску, VIN-номер НОМЕР_2 .

Вказані транспортні засоби після розірвання шлюбу відповідач у період з 01 січня 2019 року по 27 жовтня 2022 року використовував для здійснення перевезень пасажирів та отримував дохід, що підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов про стягнення 1/2 частини доходу, отриманого відповідачем від використання транспортних засобів, суд фактично виходив з того, що дохід від використання майна, яке спільною сумісною власністю, сторін, належить їм у рівних частках.

При цьому суд помилково не послався на норми права, що регулюють правовідносини сторін, але підстав для скасування оскаржуваного рішення суду з одних лише формальних міркувань немає, адже це не призвело до неправильного вирішення спору.

Висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно зі статтею 359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Транспортні засоби марки «VOLKSWAGEN LT35D» 2003 року випуску і марки «БАЗ» моделі «2215» 2005 року випуску, що є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_1 використовував для здійснення перевезень пасажирів, отримував дохід, яким розпоряджався самостійно. Проте такий дохід відповідно до статей 58, 63 СК України належить сторонам у рівних частках.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04.07.2024 у справі № 438/1311/18, який апеляційний суд на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України враховує при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.

При вирішенні наведених позовних вимог суд виходив з того, що чистий дохід відповідача за період з 01 січня 2019 року по 27 жовтня 2022 року складає 204147 грн і стягнув на користь позивачки 1/2 частину доходу в сумі 102073,50 грн.

Визначена судом сума чистого доходу не оспорюється відповідачем.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції при ухваленні рішення правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 719/232/16-ц, не заслуговують на увагу, оскільки правовідносини у справах є різними.

Отже підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги немає.

Разом з тим, слушним є посилання відповідача в апеляційній скарзі на безпідставність стягнення з нього судового збору.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду Медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 120623 від 31 січня 2023 року.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанцій в частині задоволення позовних вимог про стягнення 1/2 частини доходу за період з 01 січня 2019 року по 27 жовтня 2022 року в сумі 102073 грн 20 коп. необхідно залишити без змін.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору потрібно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про компенсацію ОСОБА_3 документально підтверджених витрат по оплаті судового збору у сумі 2468 грн 19 коп. відповідно до пункту 6 статті 141 ЦПК України за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/2 частини доходу за період з 01 січня 2019 року по 27 жовтня 2022 року в сумі 102073 грн 20 коп. (сто дві тисячі сімдесят три грн 20 коп.) залишити без змін.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору в сумі 2468 грн 19 коп. (дві тисячі чотириста шістдесят вісім грн 19 коп.) скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Компенсувати ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору у сумі 2468 грн 19 коп. (дві тисячі чотириста шістдесят вісім грн 19 коп.) за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 січня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта