Справа № 128/1455/15-ц
Провадження № 22-ц/801/401/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу державного виконавця Вінницького ВДВС у Вінницькому районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Клименко Лариси Дмитрівни

на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 грудня 2022 року, постановлену під головуванням судді Ганкіної І.А.,

у справі №128/1455/15-ц

за скаргою ОСОБА_1 (скаржник)

за участю стягувача ОСОБА_2 (заінтересована особа)

на дії Державного виконавця Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Клименко Лариси Дмитрівни,

встановив:

Короткий зміст вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в районний суд зі скаргою на дії Державного виконавця Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Клименко Л.Д.

Скарга мотивована тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року з нього стягнено аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини.

15 січня 2016 року Вінницьким відділом державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області, правонаступником якого є Вінницький відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № АСВП 49804045, у межах якого здійснювалося примусове виконання рішення.

25 травня 2020 року виконавчий документ було повернуто стягувачу за її заявою, про що свідчить напис на виконавчому листі. Надалі за його місцем роботи на користь ОСОБА_2 відраховувалися добровільно за його заявою аліменти із заробітної плати у частці, що визначена виконавчим листом.

У лютому 2022 року заявник був мобілізований на військову службу. За його основним місцем роботи йому нараховували зарплату і відраховували аліменти до моменту припинення нарахування оплати мобілізованим працівникам. Оскільки на початку військового вторгнення російської федерації він отримував виплати за місцем несення військової служби без роздруківки і складові цих виплат йому не були відомі, він самостійно перераховував аліменти із врахуванням отриманих доходів. Проте, згідно пунктом 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, зокрема, з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

18 серпня 2022 року йому було надано довідку за місцем несення військової служби, де зазначено, яку суму грошового забезпечення йому було нараховано помісячно, тому враховуючи перекази, фактично станом на 01 вересня 2022 року переплата за аліментами на думку заявника становить 29 171,52 грн. Із наданих ним доказів, з 01 березня до 01 жовтня 2022 року матір`ю дитини отримано в загальному розмірі 92 370,82 грн, з яких 49 893,49 грн перераховані ним особисто, а 42 477,33 грн перераховані за його постійним місцем роботи.

02 вересня 2022 року стягувач ОСОБА_2 знову звернулася до відділу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року, вказавши, що аліменти він сплатив до 01 серпня 2022 року.

Державний виконавець Клименко Л.Д. здійснила розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого станом на 31 серпня 2022 року наявна заборгованість у розмірі 3 803,88 грн.

13 вересня 2022 року боржник подав до відділу державної виконавчої служби заяву про самостійне виконання рішення суду та всі відповідні квитанції про оплату, довідку про розмір заробітку та перераховані аліменти з місця попередньої роботи, довідку про розмір грошового забезпечення з місця несення військової служби, свій розрахунок суми боргу, із яких для нього зрозуміло, що є переплата, а не борг. Також додав до відділу державної виконавчої служби заяву про розрахунок заборгованості з урахуванням самостійного виконання рішення суду.

У відповідь на свої звернення він отримав від державного виконавця розрахунок із тією ж сумою заборгованості.

За вказаних обставин просив визнати неправомірними дії державного виконавця та зобов`язати його здійснити розрахунок заборгованості за аліментами з урахуванням самостійного виконання рішення.

Рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27 грудня 2022 року скаргу задоволено частково. Поновлено строк для подання скарги на дії державного виконавця, зобов`язання вчинити дії та визначення розміру заборгованості.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області ЦЗМРУ МЮ (м. Хмельницький) Клименко Лариси Дмитрівни щодо розрахунку заборгованості по аліментам, який здійснено в рамках виконавчого провадження № 69763400 при примусовому виконанні виконавчого листа, що виданий 28.12.2015 Вінницьким районним судом Вінницької області на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року, що постановлено у цивільній справі № 128/1455/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, без урахування самостійного виконання рішення суду боржником ОСОБА_1 .

Зобов`язано державного виконавця Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області ЦЗМРУ МЮ (м. Хмельницький) Клименко Ларису Дмитрівну здійснити повторний перерахунок розрахунку заборгованості по аліментам, який здійснено в рамках виконавчого провадження № 69763400 при примусовому виконанні виконавчого листа, що виданий 28.12.2015 Вінницьким районним судом Вінницької області на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року, що постановлено у цивільній справі № 128/1455/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із судовим рішенням, особа, дії якої оскаржуються - державний виконавець Клименко Л.Д. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог скарги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що розрахунок заборгованості по аліментам проводився з урахуванням заяви стягувача ОСОБА_2 від 02 вересня 2022 року, у якій вона вказала, з якого періоду починати проводити нарахування по аліментам. Крім того, відповідно до заяви ОСОБА_2 від 13.09.2022, вона не має претензій до боржника станом на 30.07.2022 року. На думку апелянта не має потреби враховувати платіжні документи про перерахування аліментів, що додані боржником.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшли, проте їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Справа надійшла до апеляційного суду після її перегляду 03 грудня 2024 року Верховним Судом, а тому ухвалою апеляційного суду від 06 січня 2025 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні державний виконавець Клименко Л.Д. вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній, і просила задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 проти вимог апеляційної скарги заперечує, просить залишити в справі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року, постановленого у справі №128/1455/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей судом було видано виконавчий лист, згідно із яким з скаржника стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини.

15.01.2016 Вінницьким ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області було відкрито виконавче провадження № АСВП: 49804045 і до 25.05.2020 стягувалися аліменти, а 25.05.2020 виконавчий документ було повернуто стягувачу за її заявою, що свідчить відповідний напис на виконавчому листі.

Надалі за місцем роботи ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відраховувалися добровільно за його заявою аліменти із заробітної плати у частці, що визначена виконавчим листом. У лютому 2022 року скаржник був мобілізований на військову службу.

За його основним місцем роботи йому нараховували зарплату і відраховували аліменти до моменту припинення нарахування оплати мобілізованим працівникам. З початку військового вторгнення росії заявник отримував виплати за місцем несення військової служби без роздруківки про конкретний розмір складових цих виплаті, а тому він самостійно перераховував аліменти із врахуванням отриманих доходів.

18 серпня 2022 року ОСОБА_1 було надано довідку за місцем несення військової служби, де зазначено, яку суму грошового забезпечення йому було нараховано помісячно.

За розрахунками заявника враховуючи перекази, фактично станом на 01 вересня 2022 року переплата становить 29 171,52 грн.

Як вбачається із доданих заявником доказів, з 01 березня по 01 жовтня 2022 року матір`ю дитини отримано в загальному підсумку 92 370,82 грн, з яких 49 893,49 грн. перераховані особисто та 42 477,33 грн. перераховані за його постійним місцем роботи.

02 вересня 2022 року стягувач ОСОБА_2 знову звернулася до ВДВС із заявою про примусове виконання рішення суду, а тому наразі на примусовому виконанні у Вінницькому ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦЗМРУ МЮ (м. Хмельницький) знаходиться виконавчий лист, що виданий 28.12.2015 Вінницьким районним судом Вінницької області на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року, що постановлено у цивільній справі № 128/1455/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, згідно із яким з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини.

Державним виконавцем Клименко Л.Д. було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, де вказано, що станом на 31.08.22 заборгованість становить 3 803,88 грн.

Оскільки виконання рішення суду було розпочато ще у 2016 році, то відповідно потрібно виходити з того, що наявні платежі, що були здійснені до того, як стягувач звернулася до ВДВС із заявою про примусове стягнення.

13.09.22 заявником було подано до ВДВС заяву про самостійне виконання суду, надано всі відповідні квитанції про оплату, довідку про розмір заробітку та перераховані аліменти з місця роботи попередньої та довідку про розмір грошового забезпечення з місця несення військової служби, надано розрахунок суми боргу, що державним виконавцем враховані лише частково і державний виконавець надав на вимогу скаржника розрахунок заборгованості, аналогічний раніше виданому.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції встановив, що оспорюваний розрахунок заборгованості є незаконним та необґрунтованим.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання обов`язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Проте за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана.

Так само особа, на користь якої присуджено аліменти на дитину, може самостійно подати заяву з виконавчим листом про відрахування аліментів із заробітної плати або іншого доходу платника аліментів безпосередньо за місцем виплати платникові аліментів заробітної плати або іншого доходу.

Проте не підставі заяви такої особи аліменти відраховуються із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів у розмірі, зазначеному у виконавчому листі, та в строки, визначені частиною другою цієї статті, і перераховуються особі, на користь якої присуджені аліменти, за її адресою або на рахунок, зазначений у заяві.

Згідно з частиною першою статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

У частині третій статті 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані нормами Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Згідно частин 2,3 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги є встановлення факту порушення прав заявника.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, виконавчий лист № АСВП 49804045 від 15.01.2016, за яким здійснювалось стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , 25 травня 2020 року був повернений стягувачу відповідно до поданої нею заяви, про що свідчить відповідний запис на виконавчому листі. Борг відсутній (а.с. 20, т. 1).

В подальшому аліменти відраховувались добровільно за місцем роботи ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про здійснені нарахування та виплати (а.с. 31, т. 1).

Після мобілізації ОСОБА_1 до ЗСУ у лютому 2022 року за його основним місцем роботи йому нараховували зарплату та продовжували відраховували аліменти до моменту припинення нарахування оплати мобілізованим працівникам.

Оскільки ОСОБА_1 отримував виплати за місцем несення військової служби без роздруківки про конкретні складові структури цих виплат, він самостійно перераховував аліменти із врахуванням отриманих доходів.

Відповідно до довідки від 18 серпня 2022 року № 271 (а.с. 30, т. 1) військової частини НОМЕР_1 сума грошового забезпечення нарахована помісячно.

Як вбачається із матеріалів справи, з 01 березня по 01 жовтня 2022 року ОСОБА_2 - матір`ю дитини отримано аліментів в загальному підсумку у сумі 92 370,82 грн, з яких 49 893,49 грн перераховані особисто ОСОБА_1 (квитанції ПриватБанку а.с. 23-29, т. 1) та 42 477,33 грн. перераховані за його постійним місцем роботи.

Отже після отримання державним виконавцем заяви стягувача про відновлення стягнення аліментів в примусовому порядку, а в подальшому заяви боржника із вимогою про проведення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням періоду добровільної їх сплати, а також самостійно проведеного боржником розрахунку, в державного виконавця була вся інформація, необхідна для проведення такого розрахунку і визначення розміру переплати, яка на думку боржника становить 29 171,52 грн.

Відмова державного виконавця в проведенні такого перерахунку з посиланням на заяву стягувача про те, що вона не має претензій по сплаті аліментів до боржника станом на 30 липня 2022 року не відповідає вимогам закону, так як заінтересованими в правильному розрахунку заборгованості по аліментах є обидві сторони, а боржник надав достатні дані про те, що в період між поверненням виконавчого документа стягувачу, і повторним пред`явленням його до виконання, боржник сплатив аліменти в більшому розмірі, ніж це передбачено судовим рішенням за умов відсутності відповідної домовленості сторін про це.

А тому доводи апеляційної скарги про те, що у заяві стягувача вказано період починаючи з якого необхідно проводити нарахування, є безпідставними .

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу державного виконавця Вінницького ВДВС у Вінницькому районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Клименко Лариси, залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 грудня 2022 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді М.В. Матківська

В.В. Сопрун