Справа № 706/1551/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Школьної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсоненко А.П.,

учасники справи не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» через свого представника - Пархомчука С.В. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 25887 від 29.03.2021 у розмірі 9 375 грн, з яких: 1 500 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту та 7 875 грн - прострочена заборгованість за процентами. Окрім того, представник позивача просить стягнути із відповідача 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 10 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позов обґрунтовано тим, що 29.03.2021 між «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 25887 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. За умовами кредитного договору ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, що передбачені договором на таких умовах: сума виданого кредиту: 1 500 грн, стандартна процентна ставка - 2,5 % в день або 912,5 % річних. Кредит надано строком на 19 днів.

Представник позивача стверджує, що кредитні кошти в сумі 1 500 грн перераховані відповідачу на зазначену ним банківську карту № НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024.

17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу № 02-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором станом на 22.07.2024 загальний розмір заборгованості становить 9 375 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1 500 грн, прострочена заборгованість за процентами - 7 875 грн. Зазначений борг представник позивача просить суд стягнути із відповідача.

Ухвалою судді Христинівського районного суду Черкаської області від 20.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення за місцем реєстрації судової кореспонденції, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши усі надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, суд дійшов таких висновків і такого рішення.

29.03.2021 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 25887 (далі по тексту - Договір) (а.с 13 - 15).

Відповідно до індивідуальної частини вищевказаного договору, копія якого долучена до позовної заяви, ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 1 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а останній, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором.

За змістом п. 1.2 Договору кредит надається строком на 19 днів, тобто до 16.04.2021.

За користування кредитом відповідач мав сплатити ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.3 Договору).

Відповідно до пункту 1.4 Договору кредит надано відповідачу у безготівковій формі у національній валюті на реквізити вказаної ним платіжної банківської картки.

За використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту Клієнт зобов`язався сплатити ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту (п. 1.5 Договору).

У пункті 1.6 Договору передбачено, що датою його укладення вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача.

Невід`ємною частиною даного Договору є Публічна пропозиція (оферта) ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства: https://www.aviracredit.com.ua (п. 1.7 Договору).

При переході судом на сайт ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» встановлено, що за посиланням https://www.aviracredit.com.ua/doc/publichna_04.12.24_Avira-1.pdf розміщена Публічна пропозиція (Договір оферти) ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» на укладення договору про надання фінансового кредиту від 04.12.2024.

Публічна пропозиція (оферта) чинна на дату укладення кредитного договору із відповідачем, тобто 29.03.2021, на сайті ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відсутня та позивачем суду не надана.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що він складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення - несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків (п. 6.2 Договору).

Відповідно до пункту 6.3 Договору всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами у електронному вигляді та підписані з використання одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами договору.

Підписавши Договір, відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» (п. 6.7 Договору).

Індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту № 25887 підписана ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором - НОМЕР_4.

У додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 25887 від 29.03.2021 відображений графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, у тому числі: строк, на який надано кредит, 19 днів; сума кредиту - 1500 грн; сума комісії - 225 грн; фіксована процентна ставка за день користування кредитом - 2,5%, сума нарахованих процентів за користування кредитом - 712,5 грн; сума нарахованої пені у разі наявності прострочення - 5%; до оплати - 2437,5 грн (а.с. 16).

Додаток № 1 до Договору також підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора - НОМЕР_4.

Копією довідки про ідентифікацію (а.с. 10) позивач підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з яким укладений договір №25887 від 29.03.2021, ідентифікований ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» 29.03.2021 за одноразовим ідентифікатором НОМЕР_5, направленим на телефон НОМЕР_3 .

Докази підписання Договору про надання фінансового кредиту № 25887 та Додатку № 1 до нього електронним підпису зі сторони кредитора у справі відсутні.

Приєднані до позову копії документів місять відомості про особисте їх підписання директором ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» Астаніна О.Є.

17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до копії витягу з реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу №02-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 (а.с. 9, 17 - 20).

21.05.2024 директором ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на адресу відповідача направлена вимога про виконання зобов`язання за кредитним договором. Зазначеною вимогою позивач проінформував ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за кредитним договором та вказав про необхідність сплати заборгованості в сумі 9 600 грн, з яких 1500 грн - сума кредиту, 7875 грн - заборгованість за комісіями і відсотками та 225 грн - заборгованість по штрафу/ пені (а.с. 7)

З аналізу спірних правовідносин випливає, що між сторонами склалися цивільно-правові відносини, які ґрунтуються на відносинах кредитування.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

За змістом ст. 202, 205 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

У статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із встановленого статтею 1055 ЦК України правила випливає, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

З аналізу положень статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» випливає, що електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує

їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Порядок укладення електронного договору визначено у статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», частиною 7 якої передбачено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Тобто положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

У позовній заяві представник позивача вказує, що 29.03.2021 між «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 25887 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

До позовної заяви на підтвердження позовних вимог додана копія Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 25887 та копія Додатку №1 із графіком розрахунків та орієнтовною сукупною вартістю кредиту, які підписані ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором - НОМЕР_4.

При цьому, зі змісту довідки про ідентифікацію позивач підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ідентифікований ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» 29.03.2021 за одноразовим ідентифікатором НОМЕР_5.

Тобто Індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту № 25887 та Додаток №1 до правочину підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором НОМЕР_4, в той час як ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» ідентифікувало відповідача аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора НОМЕР_5.

Отже доводи позивача про те, що саме відповідачем було застосовано ідентифікатор електронного підпису НОМЕР_4, саме цей ідентифікатор був ним отриманий і саме за цим ідентифікатором відповідач був зареєстрований у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» свого підтвердження не знайшли.

Крім іншого, при вирішенні юридичного спору суд враховує, що за змістом частини першої статті 1050 ЦК України та згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин.

Належних та допустимих документів, які передбачені статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію» і які підтверджують переказ позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним, суду не надано.

Стверджуючи про перерахунок коштів на картковий рахунок відповідача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , позивач доказів про належність цієї картки саме ОСОБА_1 не надав. Про витребування цієї інформації у банка - емітента платіжної картки перед судом не клопотав.

За таких обставин, за відсутності первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, суд приходить до висновку, що обставини, які входять у предмет доказування у справі, позивач не довів.

Тобто, позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували існування між сторонами договірних відносин з кредитування та існування у позичальника заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 25887 від 29.03.2021.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач (а.с. 7 на звороті), не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є достовірним доказом наявності заборгованості.

Суд зауважує, що даний розрахунок складений самим позивачем, який стороною договору про надання фінансового кредиту не був. При цьому, розрахунки заборгованості станом на день первинного відступлення прав вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 25887 від 29.03.2021 відсутні.

Приєднана позивачем до позову виписка з особового рахунку за кредитним договором № 25887 (а.с. 8), в якій констатовано борг ОСОБА_1 у розмірі 9375 грн, з яких 1500 грн - прострочене тіло кредиту, 7875 грн - прострочені відсотки, судом не може бути оцінена як достовірний доказ. Зазначена виписка власноруч створена позивачем у формі довідки.

При цьому, із долученого документа не можливо встановити спосіб проведених позивачем розрахунків, період нарахування відсотків, ставку, за якою таке нарахування здійснювалося та інші істотні умови, якими керувався позивач при обрахунку заборгованості за простроченими відсотками на суму 7 875 грн, позаяк орієнтовна сукупна вартість кредиту, згідно Додатку № 1 до Договору (а.с. 16), мала становити 2 437,5 грн.

Відповідно до пункту 59, 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях клієнтські рахунки та виписки з них. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта.

Долучений позивачем документ (а.с. 8) не є випискою за картковим рахунком позивача в розумінні вищевказаного нормативно - правового акта, не має ознак первинного документа та не може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту і відсотках.

У справах про стягнення кредитних коштів, на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право кредитора на пред`явлення будь-якої вимоги.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

У той же час, звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» просило суд здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та на підставі наявних у справі доказів.

Окремо представником позивача на адресу суду скерована заява про розгляд справи у відсутність представника позивача.

Заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника та на підставі наявних у справі доказів, позивач тим самим підтвердив, що подав усі наявні у нього докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів перед судом заявлені вимоги, а тому вони не можуть бути задоволені.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, оскільки в задоволенні позову слід відмовити, суд вважає за необхідне судовий збір залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 76 -82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст судового рішення складений 21 січня 2025 року.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82 офіс 7, , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42228158.

Відповідач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Альона ШКОЛЬНА