Провадження № 2/727/417/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Літвінової О.Г.

при секретарі Лещинська А.М.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідач ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Посилалася на те, що 08 квітня 2005 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис N?377 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції.

До укладення шлюбу вони проживали з відповідачем разом (як чоловік та дружина) і у них народилася дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спочатку подружнього життя стосунки між ними були добрі, але в подальшому спільне сімейне життя стало неможливим, а тому рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.05.208р., яке набрало законної сили, шлюб було розірвано.

Після розірвання шлюбу позивачка з дочкою ОСОБА_5 та з відповідачем продовжували проживати в одній квартирі і через деякий час між ними відновилися фактичні подружні стосунки, а вже ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася друга дочка - ОСОБА_6 .

Діти після їх народження постійно проживали і проживають до теперішнього часу із позивачкою та перебувають на її утриманні.

Починаючи з серпня 2023 року відповідач ОСОБА_3 почав ухилятися від виконання своїх батьківських обов?язків щодо утримання, виховання та піклування наших неповнолітніх дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Він присилав кошти на утримання дітей нерегулярно і у розмірі недостатньому для забезпечення прав дітей на рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

У зв?язку з погіршенням економічного стану нашої держави, викликаного війною, матеріальне становище позивачки змінилося. Підняття тарифів на комунальні послуги, ріст цін на продуктові та промислові товари спонукає мене до необхідності витрачати на утримання дітей значні кошти на їх відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті, заняття в гуртках.

На даний час старша дочка ОСОБА_5 досягла повноліття і з 01 вересня 2023 року та навчається на денній формі здобуття освіти у Львівському національному університеті ім. Івана Франка IV рівня акредитації на економічному факультеті. Згідно укладеного позивачкою з університетом договору про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти від 22.08.2023р., вона зобов?язана щорічно сплачувати університету за навчання дочки 30180,00грн., а за кожний семестр відповідно 15090,00 грн.

Доказом навчання дочки ОСОБА_5 у вищому навчальному закладі на платній основі є довідка університету від 24.10.2024р. про термін навчання з 01.09.2023р. до 30.06.2027р., договір про навчання від 13.08.2023р., договір про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти від 22.08.2023р. та платіжні інструкції Приватбанку про сплату мною університету коштів за перших два семестри у розмірі по 15090,00грн. За навчання дочки.

На протязі останніх 10 місяців позивачці доводилося неодноразово просити відповідача надавати кошти на утримання дітей регулярно щомісячно і в більшому розмірі, зважаючи на відсутність сторонньої допомоги і на те, що її кошти та кошти, які надає відповідач, не перекривають навіть і половини витрат пов?язаних з утриманням дітей. Проте її прохання ігнорувалися відповідачем.

Наразі на позивачку лягає тягар утримання дітей на кошти, яких недостатньо для забезпечення їм мінімально необхідного рівня життя.

Позивачка вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання на денній формі здобуття освіти у вищому навчальному закладі, в розмірі не менше як 1/4 (однієї чверті) з його щомісячного доходу та з урахуванням усіх видів доплат, надбавок, та премій. Позивачці зі слів відповідача відомо, що його щомісячний дохід за місцем несення військової служби становить близько 50 000,00грн., але отримати офіційний документ про дохід неможливо, зважаючи на вимоги ЗУ «Про доступ до публічної інформації». Відповідач є здоровою, працездатною особою, на його утриманні інших непрацездатних осіб не має, стягнення за виконавчими документами з відповідача не проводиться.

Відповідач ОСОБА_3 на даний час перебуває на військовій службі на посаді начальника відділення забезпечення зенітно-ракетної застави 4 ПКШР у Військовій частині НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Просила Ухвалити рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви до припинення її навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00грн. Судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 18.11.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме позовні вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовільнити частково та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/12 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви та до дня припинення її навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Тому, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки визнає частково.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Зазначила, що донька навчається на денній формі навчання, при цьому вона на період навчання не працює, перебуває на її утриманні, а відповідач після закінчення сплати аліментів у зв`язку з досягненням донькою повноліття припинив давати їй матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, виходить з мінімальних життєвих стандартів, які наразі в державі досить високі ціни на харчування, одяг, ліки, також доньці постійно потрібні витрати на навчання, канцелярські товари, книги тощо. Просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про місце та час був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/12 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви та до дня припинення її навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку, а також задовільнити частково позовні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу.

Заслухавши вступне слово сторін та представників, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін є двоє дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_4 . виповнилось 18 років, на даний час вона є повнолітньою.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.

Повнолітня дитина ОСОБА_4 року народження навчається на денній формі здобуття освіти у Львівському національному університеті ім. Івана Франка IV рівня акредитації на економічному факультеті. Згідно укладеного позивачкою з університетом договору про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти від 22.08.2023р., вона зобов?язана щорічно сплачувати університету за навчання дочки 30180,00грн., а за кожний семестр відповідно 15090,00 грн..

Відповідно до судового наказу від 19 листопада 2024 року по справі № 727/12660/24, що винесений Шевченківським районним судом міста Чернівці на підставі вищевказаної заяви з ОСОБА_3 уже стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку ОСОБА_3 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів встановлених законом на дитину відповідного віку, щомісяця та до досягнення нею повноліття

Відповідач надсилав кошти своїм донькам ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Кошти надсилались ним на банківські рахунки доньок, як до серпня 23 року та і після. Дане підтверджується скрін-шотами з додатку «Приват24» та платіжними інструкціями, на яких відображено, що ОСОБА_3 здійснює перерахунки коштів на рахунки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Останні транзакції здійснювались 11.10.2024 року, тобто до моменту того, як Позивач дізнався, що його колишня дружина ОСОБА_1 подала до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на неповнолітню дочку.

Розглядаючи аргументи, наведені сторонами по справі, суд виходить із наступного.

Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі -СК України).

Згідно ч. 2ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192і194-197цього Кодексу.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови ПВСУ № 3 «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14.

Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно,що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17).

У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст..199, 200, 201цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином суд приходить до переконання, що оскільки утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є обов`язком батьків, а тому, позов про стягнення аліментів на час навчання підлягає задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується також те, що повнолітня ОСОБА_4 навчається стаціонарно, прецевлаштуватися вона не має змоги у зв`язку з навчанням, несе витрати на проїзд до місця навчання. Судом також враховується і матеріальне становище позивачки ОСОБА_1 , а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору.

Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривні 20 копійок.

На підставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України, керуючись ст.ст. 10, 18,28, 81, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/12 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 листопада 2024 року до дня припинення її навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн..

Допустити негайне виконання стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: О.Г.Літвінова