Справа № 349/565/24
Провадження № 22-ц/4808/113/25
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Мальцева
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А, Баркова В.М.,

секретар Шемрай Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року Акціонерне товариства «Універсал Банк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг та уклав договір про надання банківських послуг «Monobank» шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. Проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту видавши відповідачу платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у сумі 120 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Однак в порушення договору ОСОБА_1 не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не сплачував щомісячні мінімальні платежі.

Станом на 30.04.2023 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу П Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою та банком 30.04.2023 року направлено повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язанням, станом на 15.01.2024 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість в сумі 153814,19 грн, яка складається із: 153814,19 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); заборгованість за пенею - 0 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн.

Банк просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 19.06.2019 у розмірі 153814,19 грн та судовий збір, сплачений банком при зверненні до суду в розмірі 30228 грн.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 92 916,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір в розмірі 1829,21 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями, представник АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу. Позивач вважає рішення суду по суті спору незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухваленим за неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, без урахування особливостей укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем договору, що призвело до порушення прав, свобод та законних інтересів банку.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвалюючи рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Тим самим суд дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.

Враховуючи те, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачу саме через мобільний додаток, можна дійти цілком очевидного висновку, що відповідач був ознайомлений саме з умови і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до ст. ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов?язання. Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження умов і правил обслуговування фізичної особи з додатками.

Підписуючи анкету-заяву, Клієнт погодився, що анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Підписанням договору, клієнт підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку. Також підтвердив, що вищевказані документи йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

У підписанні анкети заяви відповідач визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з підписом на паперових носіях.

Апелянт звертає увагу, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому у останнього виникла заборгованість. У зв`язку з цим банком було направлено ОСОБА_1 повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості в сумі 153814,19 грн, однак відповідач не вчинив жодної дії направленої на погашення кредиту.

Апелянт стверджує, що розглядаючи справу у суді першої інстанції, доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості, боржником не подано.

Позивач вважає, що оскаржене судове рішення не може вважатись законним і обґрунтованим, тому просить скасувати рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2024 року, а позов задовольнити в повному обсязі.

11 грудня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав відзив на апеляційну скаргу. Вказує, що фактично доводи апеляційної скарги зводяться до того, що нібито судом при винесенні рішення не було досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту Монобанк, а також процедури ознайомлення з умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Такі твердження представника банку не відповідають змісту рішення. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Анкета-заява від 19.06.2019 року не містить істотних умов договору, в ній відсутні відомості щодо розміру кредиту та умов кредитування (процентну ставку, пеню, комісії, штрафи), а інших банківських документів сторонами не укладалося, тому визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, АТ «Універсал Банк» безпідставно включив в нього відповідні суми, розмір яких, порядок і строки їх нарахувань не передбачені анкетою-заявою.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.179,181), до апеляційного суду не явилися, заяв про відкладення розгляду справи не надавали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Матеріалами справи встановлено, що 19.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг та уклав договір про надання банківських послуг «Monobank» шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. Проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank, ракунок №7738. Підтвердив, що ця Анкета-заява є заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису, а також погодився з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту становить договір про надання банківських послуг (а.с.10).

Згідно п.6 анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 19.06.2019 року ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 0296FD7FDF206F1F4FAD00DA90E001259E619D4330553CFB6F485AB02, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису в мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором.

На підставі вказаної Анкети-заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок.

Відповідно до даних з довідки про наявність рахунку від 01.04.2024, на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_2 , тип рахунку Чорна карта, валюта UАН, статус карти активна до 08/24 (а.с.67).

Кредитний ліміт ОСОБА_1 через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг «monobank» від 19.06.2019 за карткою НОМЕР_2 неодноразово змінювався в сторону збільшення і з 13.01.2021 становить 120 000,00 грн (а.с.68).

На підтвердження позовних вимог позивачем до матеріалів справи долучено Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK| Universal Bank) (а.с.11-23), умови використання Чорної картки monobank (а.с. 24-25) та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с.24-28) та таблиця обчислення загальної вартості кредиту (а.с.28/зворот).

Згідно із розрахунком заборгованості за договором № б/н від19.062019, укладеним між Універсал Банком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 15.01.2024 загальна заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) становила 153814 грн 19 коп, яка складається із: 153814 грн. 19 коп- загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); заборгованість за пенею- 0 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн (а.с.8-9).

При цьому у вказаному розрахунку відображені процентна ставка (поточна), процентна ставка (прострочена), відсотки за порушення грошового зобов`язання, сплачені відсотки та сума погашення за наданим кредитом.

Із руху коштів по картці НОМЕР_3 судом встановлено, що кредитний ліміт становив: 60000,00 грн, заборгованість: 109860,96 грн, баланс на початок періоду: 5000 грн, баланс на кінець періоду: 49860,96 грн, сума виплат: 328246,24 грн, сума зарахувань: 218385,28 грн. У виписці відображено активне клієнтське користування грошовими коштами, списання відсотків, нарахування комісій та кешбеку (а.с. 106-122).

Із руху коштів по картці НОМЕР_2 судом встановлено , що за період з 19.062019 по 15.01.2024 по картці за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 1 385 906,65 грн, а витрат - на суму 1 539 720.84 грн(а.с.48-66). .

Разом з цим з долученого банком розрахунку за період з 06.04.2021 по 15.01.2024 заборгованості за договором № б/н від 19.06.2019 вбачається, що боржником сплачувались відсотки на залишок заборгованості за кредитом в розмірі 60 897,24 грн (3438.76 -31.08.21 +2059.30 01.10.2021 + 4289.9131.10.2021 + 3370.95 30.11.2021 + 3337.51 31.12.2021 + 3429.82 31.01.2022 + 3201,67- 01.03.2022 + 3714.40 01.04.2022 + 1916.10 30.04.2022+ 2010.97 31.05.2022 + 1977,90- 30.06.2022+ 2074.31 31.07.2022 + 4083.01 31.08.2022 + 4076.10- 30.09.2022 + 4340.62 - 31.10.2022 + 4298.54 -30.11.2022 30.11.2022+ 4566.61 31.12.2022 + 4710.76 31.01.2023)

Відповідно, письмовими доказами підтверджено, що відповідачем сплачено за час користування кредитними коштами відсотків 60 897,24 грн грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у кредит. З відповідача за рахунок тіла кредиту стягувалися відсотки за користування кредитом у сумі 60 897,24 грн, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту. Враховуючи наведене, за власними математичними розрахунками суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 92 916,95 грн як різниці між сумою витрачених коштів та сумою внесених коштів (1 539 720,84 грн 1 385 906,65 грн - 60 897,24 грн =92 916,95 грн ).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK| Universal Bank) (а.с. 11-18), умови використання Чорної картки monobank (а.с. 28-29) та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с.24-28), долучені позивачем в якості доказів не містять будь-якого підпису відповідача.

Згідно із долученим до матеріалів позову розрахунком заборгованості за договором № б/н від 19.06.2019, укладеним між Універсал Банком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 15.01.2024 року загальна заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 153814.19 грн гривень (а.с. 9). При цьому у вказаному розрахунку відображено нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом (графа 6).

Як вбачається із руху коштів по від 01.04.2024 за період з 19.062019 по 15.01.2024 по картці НОМЕР_2 за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 1 385 906,65 грн, а витрат - на суму 1 539 720.84 грн(а.с.48-66).

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Публічним договором є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України).

Суд встановив, що при укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляло АТ "Універсал Банк".

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так, 19.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до АТ "Універсал Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг ОСОБА_1 погодився з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту становить договір про надання банківських послуг. При цьому суд звертає увагу на те, що в самій анкеті-заяві не визначені умови кредитування, у тому числі й процентна ставка, комісія, кешбек, можливість зміни банком в односторонньому порядку умов договору та інше.

Матеріали справи не містять підтверджень про ознайомлення ОСОБА_1 з основними умовами кредитування, оскільки не містять його підпису, як і немає доказів, що саме ці умови і правила обслуговування розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-звяву до договору про надання банківстких послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, комісії, списання по яких відображені у розрахунку заборгованості та виписці по руху коштів.

Судом зауважено, що роздруківка із сайту позивача та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Тим більш, що договір між сторонами укладений 19.06.2019 року, а Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank надані суду в редакції від 24.11.2021 року.

Судом належно перевірені докази, надані позивачем, а саме, умови та правила, які, як ствердив представник позивача, діяли на час підписання анкети-заяви відповідачем: вони не містять підпису позичальника, хоча в анкеті-заяві ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 0296FD7FDF206F1F4FAD00DA90E001259E619D4330553CFB6F485AB02, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису в мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. крім того, надані докази взагалі не стосуються відносин банку з відповідачем (а.с.10 ).

Суд також зазначає, що в даному спорі договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів").

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийнятій 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту й умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві основних умов кредитування, домовленості сторін про сплату відсотків, комісій надані банком умови та правила обслуговування і тарифи не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Оскільки умови і правила обслуговування, витяг з тарифів, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підписів позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Щодо долученого до матеріалів справи паспорта споживчого кредиту, то суд оцінював його з урахуванням позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, згідно з якою потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитовця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вбачає наявні підстави для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20-ц (провадження №61- 13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі №313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі №467/555/19 (провадження №61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

У даному випадку паспорт споживчого кредитування, який у Законі України "Про споживче кредитування" трактується як інформація, яка надається споживачеві перед укладенням договору про споживчий кредит, в силу згаданої позиції Верховного Суду може свідчити тільки про ознайомлення відповідача з можливістю зміни умов кредитування, надання можливості порівняти різні пропозиції кредитодавця, але аж ніяк не може бути підтвердженням того, на які саме умови він пристав. Крім того, паспорт споживчого кредитування, який долучений до справи, не містить жодного підпису відповідача: ні власноручного, ні електронного, а відповідна графа з назвою "підпис споживача" є незаповненою.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Суд першої інстанціїї встановив, що заборгованість відповідача в розмірі 153 8814,19 грн позивач визначає як залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), хоча, як вбачається з виписки по руху коштів, у вказану суму увійшли відсотки у розмірі 60 897,24 грн . Проте умовами кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, не обумовлено розмір та порядок нарахування відсотків в такому розмірі. Більше того, як вбачається із розрахунку заборгованості, банк формував тіло кредиту (розмір якого також не обумовлено кредитним договором) накопичувальним способом, включаючи до суми фактично використаних позичальником коштів нараховані проценти. В кожному наступному місяці проценти знову нараховувалися на збільшене в такий спосіб тіло кредиту, до якого увійшли попередні відсоткові нарахування. Тобто в такий спосіб банк нараховував проценти не лише на фактично використані відповідачем кредитні кошти, а й проценти за користування цими коштами, які погашалися банком за рахунок кредитного ліміту та включалися до витрачених клієнтом кредитних коштів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до якої банк відкрив йому поточний рахунок та встановив на нього кредитний ліміт, але жодних доказів умов кредитування, на які погодився відповідач, банк не надав, тому відсутні підстави для задоволення позову в заявленому обсязі.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд і при розгляді 18.05.2022 справи № 697/302/20 за позовом АТ « Універсал Банк» про стягнення заборгованості.

Відповідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для нарахування відповідачу процентів за користування коштами та віднесення їх до тіла кредиту, передбачених умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та паспортом кредиту.

З матеріалів справи дійсно вбачається, що відповідач неодноразово вносив кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені ним кошти розподілялись банком на погашення відсотків, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала. З виписки по руху коштів (а.с. 106-122) встановлено, що відповідач отримував кошти з кредитної картки, однак не повертав своєчасно останньому грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

Встановивши, що банком за рахунок тіла кредиту стягувалися з відповідача відсотки за користування кредитом, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту, враховуючи заборгованість, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення 92916,96 грн неповернутих відповідачем коштів, які є різницею між витраченими і повернутими коштами на момент нарахування заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що 25.08.2020 року відповідач надав банку заяву про отримання кредиту «Покупка частинами» у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в розмірі 8629 грн, а тому напевно був ознайомлений з умовами кредитування позивачем, не мають значення для вирішення даного спору, оскільки не стосується обставин укладення кредитного договору, за яким позивач вимагає стягнення заборгованості. (а.с.134-138). Крім того, вказана заява не містить підпису клієнта.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскарженого рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати відносяться на рахунок скаржника.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 січня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

В.А.Девляшевський