Справа № 544/111/25
пров. № 2-з/544/1/2025
У Х В А Л А

іменем України

про забезпечення доказів

22 січня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Ярмарковій, 17 м. Пирятин заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора приватного нотаріуса Лубенського нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Таїсії Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська державна нотаріальна контора Полтавської області про визнання заповіту недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спадкове майно,

у с т а н о в и в:

У січні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , державного реєстратора приватного нотаріуса Лубенського нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Таїсії Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська державна нотаріальна контора Полтавської області про визнання заповіту недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спадкове майно.

Разом з позовом від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову у цивільній справі.

20.01.2025 до суду на запит надійшла інформації з Відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Пирятинської міської ради про тре, що ОСОБА_2 , зареєстрована у АДРЕСА_1 . Так, судом встановлено, що заява про забезпечення позову підсудна Пирятинському районному суду.

Заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , державного реєстратора приватного нотаріуса Лубенського нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Таїсії Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська державна нотаріальна контора Полтавської області про визнання заповіту недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спадкове майно в якому просив суд ухвалити рішення, яким:

-визнати недійсним заповіт, складений 26 січня 2022 року від імені ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 та посвідчений державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області Репях Тетяною Іванівною, реєстровий номер 1-40;

-скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Лубенського нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Таїсії Миколаївни від 27.01.2023 року про державну реєстрацію права власності за відповідачкою ОСОБА_2 на приміщення магазину, розташованого в АДРЕСА_2 , загальною площею 77,6 кв.м, що належав на праві власності при житті ОСОБА_3 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 38 ) та припинити право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

-скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Лубенського нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Таїсії Миколаївни від 27.06.2023 року про державну реєстрацію права власності за відповідачкою ОСОБА_2 на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 129,7 кв.м, житловою площею - 57,1 кв.м, із господарськими будівлями та спорудами (зливна яма, огорожа), що належав на праві власності при житті ОСОБА_3 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 38 ) та припинити право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

-стягнути із відповідачки ОСОБА_2 на мою користь витрати, пов`язані із розглядом цивільної справи в суді.

Право власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також на приміщення магазину, розташованого в АДРЕСА_2 на даний час зареєстровано на відповідачку по справі ОСОБА_2 , із якою заявник перебуваю у неприязних стосунках.

Заявник побоюється, що відповідач буде намагатися здійснити неправомірні дії щодо приховування майна, а також може його незаконно реалізувати або ухилитися від подальшої грошової компенсації позивачу.

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборонити вчиняти будь-які дії щодо переліченого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність учасників, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому суд також враховує, що захист прав, свобод та інтересів позивача до ухвалення рішення у справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Дослідивши заяву, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо об`єкту нерухомого майна.

Із заяви вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстрований житловий будинок АДРЕСА_1 , а також приміщення магазину 7/1, розташоване по площі Героїв Майдану (колишня площа Борців Революції ) м. Пирятин, Лубенського району Полтавської області. Вказане майно ОСОБА_2 отримала у спадок після смерті матері відповідно до заповіту.

Проте, судом встановлено, що заявником ОСОБА_1 заявляючи вимоги у заяві, із визначенням назви майна, не надано суду жодних доказів та документів, з яких суд може встановити ці обставини, а саме дату придбання чи реєстрації спірного майна, його індивідуально визначені ознаки та вартість, отже не доведено наявність предмету доказування.

Суд вказує на тому, що нормами ЦПК України передбачено, що у разі неможливості учасником справи або особою, яка може набути статусу позивача, здобути докази, він може подати до суду заяву про забезпечення доказів як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу. У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.

Таким чином, заява про забезпечення позову належним чином не обґрунтована та не підтверджена жодним доказом.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора приватного нотаріуса Лубенського нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Таїсії Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська державна нотаріальна контора Полтавської області про визнання заповіту недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спадкове майно відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.О.Ощинська