У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

Справа №608/3118/24

21 січня 2025 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Валігурський Г.Ю., розглянувши на предмет підсудності заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и в:

Заявник, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», звернувся до Чортківського районного суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.12.2021 по 31.10.2024 (включно) в сумі 15 754,63 грн.

Чортківський районний суд Тернопільської області (суддя Коломієць Н.З.) постановив ухвалу від 25.12.2024 про передачу справи до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.

За змістом ухвали судді Чортківського районного суду Тернопільської області Чортківського районного суду Тернопільської області від 25.12.2024, дану справу направлено для розгляду Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за загальним правилом підсудності за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Направляючи справу для розгляду до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, суддя виходив з того, що згідно відповіді № 987722 від 24.12.2024 боржник, ОСОБА_1 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області слід відмовити, а справу повернути Чортківському районному суду Тернопільської області як таку, що підсудна вказаному суду, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Загальні правила підсудності визначені, зокрема, й у параграфі 3 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 30 ЦПК України визначено правило виключної підсудності, за яким позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 у справі за позовом КП «Харківводоканал» про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Крім того, у своїй постанові від 16.02.2021 (справа № 911/2390/18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

За наведених обставин, враховуючи, що предметом заяви є стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дана справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження нерухомого майна Чортківським районним судом Тернопільської області.

Таким чином, за правилами виключної підсудності, передбаченими ст. 30 ЦПК України, розгляд даної заяви територіально не підсудний Надвірнянському районному суду Івано-Франківської області. Дотримання правил підсудності розгляду справи є однією з складових законності судового рішення. Розгляд справ з порушенням правил підсудності є грубим порушенням процесуального закону.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За вказаних обставин у видачі судового наказу Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області має бути відмовлено.

При цьому, слід зазначити, що у даному випадку відсутній спір щодо підсудності справ між судами.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності розгляду справ.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що видаючи наказ, суд, до якого направлено справу, з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, зважаючи на те, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (заявник) звернувся із заявою про видачу судового наказу за визначеною нормами ЦПК України підсудністю, вважаю за необхідне повернути матеріали вказаної справи для розгляду до Чортківського районного суду Тернопільської області, як помилково направлену до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, до підсудності якого справа не відноситься.

Про помилковість направлення Чортківським районним судом Тернопільської області даної справи за підсудністю свідчить п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, який чітко встановлює, що подання заяви про видачу судового наказу з порушенням правил підсудності є підставою для відмови у його видачі. Повноважень суду на передачу справи за підсудністю у такому випадку вказана норма не встановлює.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 31, 162, 258-261 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Матеріали справи за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ повернути Чортківському районному суду Тернопільської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Івано-Франківського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Валігурський Г.Ю.