Номер провадження по справі 2/387/41/25
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2025 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді Солоненко Т. В.
із секретарем судового засідання Косюг І.В.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу
В С Т А Н О В И В :
Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 260 000,00 грн.
Суд, ухвалою від 12.08.2024, за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 387/734/24 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 02.09.2024.
За наслідками судового засідання 02.09.2024 підготовче засідання відкладено на 03.10.2024, про що судом 13.09.2024 постановлено відповідну ухвалу.
Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію цивільного процесу та призначено справу до розгляду по суті на 05.11.2024, про що 03.10.2024 постановлено відповідну ухвалу.
Ухвалою суду від 05.11.2024, за клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено на 25.11.2024. В подальшому, за клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладався ухвалами від 25.11.2024 та 19.12.2024 на 19.12.2024 та 14.01.2025 відповідно. При цьому суд зважав на обґрунтування підстав, наведені у клопотаннях та процесуальне право відповідача на особисту участь в процесі.
На визначену судом дату (14.01.2025) позивач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. В пункту третьому прохальної частини позовної заяви представник позивача просив розглядати справи без участі представника позивача, проти заочного рішення не заперечує.
Окрім того суд зазначає, що ухвали суду у справі № 387/724/24 офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, доступ до якого є безоплатним та цілодобовим.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про судове провадження у даній справі.
Статтею 43 Цивільного процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.
Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи положення ст.ст.14, 81 ЦПК України якими в цивільному судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.
Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.
Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до статей 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно із ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд, ухвалою від 14.01.2025, постановив провести заочний розгляд справи №387/724/24 з винесенням заочного рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за наступних обставин. 01.02.2022 близько 10 год. 40 хв. на 21км + 692м автомобільної дороги М-13 Кропивницький-Платонове, на території Новоукраїнського району Кіровоградської області, ймовірний водій автомобіля «Skoda superd», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись зі сторони м. Новоукраїнка в напрямку м. Кропивницький, допустив виїзд керованого ним автомобіля на праве узбіччя по напрямку свого руху із подальшим виїздом у кювет де відбувся наїзд на дерево. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та водій ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», а пасажир ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув на місці пригоди (а.с. 5).
Відповідно до відповіді від НПУ, 01.02.2022 в системі Національної поліції України зареєстрована ДТП ідентифікатор картки НОМЕР_2 . Адреса місця скоєння ДПТ А/дорога М-13 Кропивницький Платонове (на м. Кишинів), 21 км, 0 м, біля с. Димино. Учасник ДТП транспортний засіб «Skoda», номер шасі, кузова транспортного засобу НОМЕР_3 , модель транспортного засобу «Superd», державний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , власник транспортного засобу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , водій транспортного засобу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Потерпілі учасники ДТП: ОСОБА_2 помер на місці ДТП; ОСОБА_3 тяжко поранений; ОСОБА_1 тяжко поранений; ОСОБА_4 тяжко поранений (а.с. 6, 7).
З копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 04.02.2022 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 9, 10)
Згідно відомостей порталу перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, встановлено, що поліс на ТЗ № НОМЕР_1 станом на 01.02.2022 не знайдено (а.с. 8).
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 30.05.2014, виданого виконавчим комітетом Щасливської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 30.05.2014 зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис №02 ( а.с. 15).
Від сумісного проживання подружжя мають неповнолітніх синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження (а.с.16, 17)
З копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 від 04.02.2022 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 9, 10)
21.05.2022 ОСОБА_9 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України, як представник ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із заявою №000266/22 від 18.02.2022 про виплату страхового відшкодування, за змістом якої 02.02.2022 близько 10 год. 40 хв. на 21 км + 692 м автомобільної дороги М-13 Кропивницький-Платонове на території Новоукраїнського району Кіровоградської області водій автомобіля марки «Skoda superd», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , рухаючись зі сторони м. Новоукраїнка в напрямку м. Кропивницький, допустив виїзд керованого ним автомобіля на праве узбіччя по напрямку свого руху із подальшим виїздом у кювет, де відбувся наїзд на дерево. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Skoda superd», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Посилаючись на положення п. 27.2 ст. 27, ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив здійснити виплату страхового відшкодування:
1.Для сина потерпілого ОСОБА_7 (законний представник ОСОБА_10 ) витрати на утримання 117 000,00 грн, з розрахунку 6500,00 грн (мінімальний розмір заробітної плати станом на 01.02.2022) * 36 (кількість місяців) = 117000,00 грн;
2. Для сина потерпілого ОСОБА_8 (законний представник ОСОБА_10 ) витрати на утримання 117 000,00 грн, з розрахунку 6500,00 грн (мінімальний розмір заробітної плати станом на 01.02.2022) * 36 (кількість місяців) = 117000,00 грн (а.с. 11, 12).
14.04.2022 МТСБУ, визначило розмір регламентної виплати в розмірі 234 000,00 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 14.04.2022 (а.с. 27 на звороті).
14.04.2022 МТСБУ на підставі ст.41 Закону №1961-ІУ, зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №3/2042 від 14.04.2022 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування ОСОБА_10 в розмірі 234 000,00 грн (а.с. 27).
09.05.2022 МТСБУ, визначило розмір регламентної виплати в розмірі 26 000,00 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №2 від 09.05.2022 (а.с. 26 на звороті).
Відповідно до платіжної інструкції № 818878 від 15.04.2022 МТСБУ перерахувало ОСОБА_10 суму відшкодування в розмірі 234 000,00 грн (а.с.28)
Відповідно до платіжної інструкції № 819550 від 11.05.2022 МТСБУ перерахувало представнику потерпілої на суму 26 000,00 грн (а.с.29)
Позивач звертаючись до суду з позовною заявою, порушує питання про стягнення з відповідача у порядку регресу грошових коштів, які були виплачені ним як страхове відшкодування, так як в добровільному порядку витрати не компенсовані МТСБУ.
З урахування встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.
Так, згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-ІV) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.
Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно до під. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону № 1961-ІV).
Згідно із пунктом 27.4 Закону № 1961-ІV страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відповідно до частин першої третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Стаття 23 ЦК України визначає загальні положення про можливість відшкодування моральної шкоди при наявності вини відповідача, а стаття 1167 ЦК України передбачає можливість відшкодування шкоди в позадоговірних (деліктних) правовідносинах лише за наявності ознак неправомірності або протиправності в діях осіб, які порушують ці права, та доведеності особою втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ.
За загальним правилом складовими елементами загальних підстав для відшкодування моральної шкоди є: шкода, тобто наявність втрат у немайновій сфері потерпілої особи; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв`язок між ними; вина заподіювача шкоди.
Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності за заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.
Згідно із принципом змагальності сторін необхідним є доведення обставин, які покладені в основу обґрунтування відповідних вимог про відшкодування моральної шкоди.
При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим, суд повинен належним чином оцінювати ступінь немайнових втрат.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Подібні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 61/8496/15-ц, провадження № 14-154цс19.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.
При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.
Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.
Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, загальні фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають 260 000,00 грн.
Відтак, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону № 1961-ІV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди.
Оцінивши всі зібрані у справі докази, наявні матеріали справи, суд, із урахуванням встановлених обставин справи, приходить до висновку обґрунтованість позову щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 260 000,00 грн, враховуючи що зазначені витрати підтверджуються матеріалами справи.
Суд бере до уваги ту обставину, що відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів на спростування обставин, наведених позивачем, не подано. Попри те, що за клопотанням представника відповідача, розгляд справи неодноразово було відкладено, останній не скористався своїм процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву та доказів (за їх наявності) у спростування позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення в порядку регресу суми коштів, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування із водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та відповідальність якого не була застрахована.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Згідно частин 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 133, 141, 209-211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу в розмірі 260 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок у відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кіровоградського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін :

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України (місце реєстрації: Русанівський бульвар, буд.8, м. Київ, 02154; поштова адреса: вул. Малопідвальна, 10, оф. 2, м. Київ, 01001; );

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено та підписано 23.01.2025

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО