Справа №478/1512/24 пров. №2-о/478/3/2025
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2025 року Казанківський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду с-ще Казанка цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , Міністерство оборони України про встановлення факту перебування на утриманні,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що він є рідним братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері ОСОБА_4 , яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_3 , він разом зі своїм братом ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_5 перебували у Володимирівській школі інтернаті, оскільки їхній рідний батько ОСОБА_2 відмовився від них та дав згоду на їх подальше усиновлення. Починаючи з 2015 року він почав проживати з рідним братом ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебував на його утриманні, оскільки в силу свого стану здоров`я він не працює, має ІІІ-групу інвалідності. ОСОБА_3 до вступу на службу в Збройні Сили України працював неофіційно різноробочим на фермі та у людей, які його винаймали, за що отримував заробітну плату у розмірі 3000 грн, останній покривав всі побутові потреби сім`ї, оплачував комунальні послуги, фінансово забезпечував та утримував його, включаючи їх потреби на харчування та придбання одягу. Сповіщенням від 28 серпня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 його було повідомлено про те, що його брат під час виконання бойових завдань біля населеного пункту Оріхово-Василівка Бахмутського району Донецької області зник безвісти. Так, в жовтні 2024 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з документами для збереження грошового забезпечення і надання пільг в установленому законом порядку, але отримав відмову. Встановлення факту знаходження його на утриманні брата має для нього юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати право на отримання грошового забезпечення йому як особі, що перебувала на утриманні військовослужбовця, тому просив встановити факт його перебування на утриманні рідного брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 18 серпня 2024 року біля населеного пункту Оріхово-Василівка Бахмутського району Донецької області.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду.

17 грудня 2024 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України ОСОБА_6, в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду пояснення на заяву, в яких посилаючись на те, що заява ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою просить відмовити у її задоволенні. Зазначивши, що заявником ОСОБА_1 у поданій заяві не зазначено мету, для якої йому необхідно встановити факт перебування на утриманні. Звідси не зрозуміло чому по справі заінтересованою особою ним було зазначено саме Міністерство оборони України, адже зниклий безвісти військовослужбовець ОСОБА_3 проходив військову службу не у Міністерстві оборони України, а у конкретній військовій частині НОМЕР_1 , де міститься вся інформація та перебуває особова справа зниклого безвісти військовослужбовця, тому вважає, що в якості заінтересованої особи по справі потрібно було залучити військову частину НОМЕР_1 . Крім того, зазначає, що заявник ОСОБА_1 не може бути віднесений до категорії осіб, яким відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII належить право на отримання виплати грошового забезпечення військовослужбовця, який вважається безвісно відсутнім, оскільки останнім не доведено, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту його перебування на утриманні зниклого безвісти ОСОБА_3 (а.с.69-71).

27 грудня 2024 року представником заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7, в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду пояснення на заяву, в яких посилаючись на те, що заява ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою, підтримавши доводи та обґрунтування позиції Міністерства оборони України висловлені у письмових поясненнях на заяву, просить відмовити у її задоволенні (а.с.78-81).

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні, заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 , пояснив, що він являється батьком безвісти зниклого військовослужбовця - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та має право на отримання грошового забезпечення, у зв`язку з чим звернувся із відповідною заявою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Вважає, що заява ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою, оскільки останнім не доведено, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту його перебування на утриманні зниклого безвісти ОСОБА_3 , просив відмовити у її задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Вислухав пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідними братами, що підтверджується свідоцтвом про народження (копія), виданого повторно, серії НОМЕР_2 від 19 грудня 2013 року (а.с.4), та свідоцтвом про народження (копія) серії НОМЕР_3 від 01 грудня 1986 року (а.с.11).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (копія) серії 12ААГ №520285 від 20 вересня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 20 вересня 2024 року проведено первинний огляд, та встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням, на строк до 01 жовтня 2027 року. При цьому зазначено, що він може виконувати легку роботу. Спостерігатися та лікуватися у психіатра (а.с.8).

Сповіщенням сім`ї від 28 серпня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 сповіщено близьких родичів, а саме брата ОСОБА_1 про те, що його брат, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військової частини НОМЕР_1 , будучи відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, зник безвісти 18 серпня 2024 року біля населеного пункту Оріхово-Василівка, Бахмутського району, Донецької області (а.с.16).

29 серпня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про зникнення безвісти брата Відділенням поліції №1 Баштанського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000444 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (а.с.17).

22 жовтня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що він не має права на отримання щомісячного грошового забезпечення за фактом зникнення безвісті брата ОСОБА_3 (а.с.19).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі №209/3085/20).

Згідно ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.2 ст.83 ЦПК України).

Частиною 1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (ч.1 ст.297 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст.297 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За умовами ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Інші особливості розгляду справ окремого провадження встановлені розділом IV ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду в порядку окремого провадження, заявник ОСОБА_1 просить встановити факт, що він перебував на утриманні свого брата ОСОБА_3 .

При цьому, ОСОБА_1 як заінтересованих осіб у заяві вказав ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 та Міністерство оборони України.

Водночас, суд звертає увагу на те, що заінтересовані особи ОСОБА_2 , Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 не визнають вимог викладених у заяві про встановлення факту та заперечують право ОСОБА_1 на отримання грошового забезпечення, як особі, що перебувала на утриманні військовослужбовця.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви, судом встановлено, що існує спір про право щодо перебування ОСОБА_1 на утриманні свого брата ОСОБА_3 та отримання заявником грошового забезпечення, як члена сім`ї військовослужбовця, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Згідно ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 4 ст.315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За таких обставин суд вважає, що заяву ОСОБА_1 відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, необхідно залишити без розгляду. Одночасно заявникові слід роз`яснити про його право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст.258-260, ч.6 ст.294, ч.4 ст.315, ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , Міністерство оборони України про встановлення факту перебування на утриманні, - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 про його право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 23.01.2025 року.

Суддя І.П. Сябренко