Справа № 723/5042/24
Провадження № 2/723/629/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.

за участю секретаря судових засідань Крупчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на спадкове майно за заповітом , -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 /

ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 склала заповіт в якому, заповіла позивачу сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії ЧВ № 0148955 виданий Сторожинецькою районною адміністрацією 09.06.1997 року. Заповіт складений 07 жовтня 2005 року, не змінювався та не скасовувався.

ОСОБА_4 на час смерті проживала в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , рідний брат позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружини та дітей у нього не було, заповіту він не залишав, спадкоємці після його смерті відсутні.

ОСОБА_1 , на час смерті матері ОСОБА_4 не була зареєстрована, але постійно проживала разом із спадкодавцем в АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 , відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме право на земельну частку (пай), відповідно до сертифікату на право на земельну частку серія ЧВ № 0148955, виданого Сторожинецькою РДА 09.06.1997 року, зареєстрованому в Книзі реєстрації сертифікатів за № 337 від 20.06.1997 року, розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах, із земель, що перебувають в колективній власності СС «Заповіт» с.Давидівка Сторожинецького району, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), оригінал вказаного сертифікату втрачено.

Крім того, в процесі підготовки до оформлення спадкових документів було виявлено, що в зазначеному сертифікаті на право на землю було помилково вказано по-батькові покійної « ОСОБА_6 » замість правильно « ОСОБА_7 ».

Внести зміни у вказаний сертифікат не є можливим, у зв`язку зі смертю спадкодавця.

Таким чином, у зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт належності ОСОБА_4 правовстановлюючого документа: Сертифікату на право на земельну частку серія ЧВ № 0148955, виданий Сторожинецькою РДА 09.06.1997 року, зареєстрованому в Книзі реєстрації сертифікатів за № 337 від 20.06.1997 року, розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), із земель, що перебувають в колективній власності СС «Заповіт» с. Давидівка.

У передбачений законом шестимісячний термін після смерті ОСОБА_4 позивач не зверталася в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, так як вважала, що прийняла спадщину.

Єдиними спадкоємцям за законом, які могли би претендувати, на сьогоднішній день, на спадкове майно є відповідачі, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , однак вони спадщину не приймали, і відмовляються від її прийняття, на користь позивача.

Позивач оформити право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на домоволодіння, оскільки при житті спадкодавець не оформила право власності за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а тому позивач просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, що знаходиться за вказаною вище адресою.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, але від неї надійшло до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явився, направили до суду заяви про визнання позовних вимог. Просили судову справу розглядати у їхо відсутності.

Визнання позову відповідачем, згідно вимог ч.3 і ч.4 ст.200 та ст.206 ЦПК України, є підставою для задоволення позову. При цьому суд знаходить, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що 07.10.2005 року, ОСОБА_4 склала заповіт в якому, заповіла позивачу сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії ЧВ № 0148955 виданий Сторожинецькою районною адміністрацією 09.06.1997 року. Заповіт не змінювався та не скасовувався. (а.с.11).

Свідоцтвом серії НОМЕР_1 про смерть виданого 11.11.2022 р., підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із секрифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ЧВ № 0148955 виданий Сторожинецькою районною адміністрацією 09.06.1997 року.

ОСОБА_5 , рідний брат позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружини та дітей у нього не було, заповіту він не залишав, спадкоємці після його смерті відсутні.

Відповідачі, які є спадкоємцями за законом першої черги, спадщину не приймали та до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Виходячи з цього та підсумовуючи викладене і зважаючи на підтвердження в суді всіх зазначених обставин та визнання позову відповідачами, суд знаходить, що позовні вимоги щодо визнання права на спадкове майно за заповітом.

В суді встановлено, що на час смерті, ОСОБА_4 проживала АДРЕСА_1 разом з нею, проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 донька, ОСОБА_3 син, ОСОБА_5 син, згідно довідки Давидівського старостинського округу № 737 від 22.07.2022 року.

Відповідно до довідки Давидівського старостинського округу № 921 від 26.09.2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 , на час смерті матері ОСОБА_4 не була зареєстрована, але постійно проживала разом нею, в АДРЕСА_1 .

Крім, цього позивач вела спільне господарство з покійною, обробляла земельну ділянку та здійснювала поточні ремонти будинку, забезпечувала її ліками, продуктами харчування, що підтверджує факт прийняття мною спадщини після смерті ОСОБА_4 . Останні п`ять років позивач приймала участь в житті матері ОСОБА_4 , а саме: проживала разом нею, допомагала їй матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, лікувала тощо. Вона неодноразово лікувалася у різних медичних закладах, була інвалідом по стану здоров`я, однак стан її здоров`я тільки погіршувався. З часом, вона стала безпорадною, в зв`язку з тяжкою хворобою не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала постійного стороннього догляду, допомоги та піклування. Такий догляд здійснювала позивач.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Будь-яких даних про те, що після смерті є спадкоємці у порядку, передбаченому нормами ЦК України, які би оспорювали право заявника на прийняття спадщини, до суду не надано.

За таких обставин суд вважає, що необхідно встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст. 1216,1233, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-215, 256, 259 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на спадкове майно за заповітом задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт належності ОСОБА_4 правовстановлюючого документа: Сертифікату на право на земельну частку серія ЧВ № 0148955, виданий Сторожинецькою РДА 09.06.1997 року, зареєстрованому в Книзі реєстрації сертифікатів за № 337 від 20.06.1997 року, розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), із земель, що перебувають в колективній власності СС «Заповіт» с. Давидівка.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право на земельну частку (пай), що належало ОСОБА_4 відповідно до сертифікату на право на земельну частку серія ЧВ № 0148955, виданий Сторожинецькою РДА 09.06.1997 року, зареєстрованому в Книзі реєстрації сертифікатів за № 337 від 20.06.1997 року, розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), із земель, що перебувають в колективній власності СС «Заповіт» с. Давидівка.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

Суддя