Справа № 592/903/25
Провадження № 2/592/993/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 січня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Титаренко В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,

встановила:

Позивач ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить стягнути з ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» заборгованість по Договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 157 - ЗТСР від 27 травня 2021 року у розмірі 87349 грн 70 коп.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву та документи, що до неї додані, суддя дійшла висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 ЦПК України зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зазначає, що позовна заява подана відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», тому він звільнений від сплати судового збору.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Отже, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів».

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 22 вказаного Закону, визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Із Закону України «Про захист прав споживачів» слідує, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» заборгованість по Договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 157 - ЗТСР від 27 травня 2021 року у розмірі 87349 грн 70 коп., тому враховуючи предмет позову, суддя дійшла висновку, що до спірних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів» не застосовується, і тому посилання позивача на положення цього Закону не можуть бути взяті судом до уваги.

Відтак ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір при подачі позову до суду.

Порядок сплати і розмір судового збору визначений Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру.

Згідно до п. 1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, позивачу необхідно надати до суду квитанцію про сплату судового збору за вимоги майнового характеру в розмірі 1211 грн 20 коп.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 і 2 ст. 185 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху, запропонувавши позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали усунути зазначені недоліки, шляхом надання документу, що підтверджує сплату судового збору за майнову вимогу в розмірі 1211,20 грн, за реквізитами: Отримувач коштів: Сумська міська ОТГ/Ковпаківський р-н/22030101, Рахунок IBAN: UA0018540, Код отримувача: 37970404, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Роз`яснити позивачу, що в разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернеться позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Титаренко