ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1382/25 Справа № 209/102/24 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подані апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року, головуючий у суді першої інстанції Шендрик К.Л.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2024року ОСОБА_1 подала позов в суд проти ОСОБА_2 з вимогою про поділ майна подружжя.

Існування таких вимог позивачка пов`язувала із тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем в період з 12 грудня 2015року по 08 листопада 2023року. В період шлюбу набуте рухоме майно та здійснено ремонтні роботи на загальну суму 443 366,40грн. В квартирі, де сторони проживали однією сім`єю, до цього часу знаходиться майно, яке було придбане подружжям за час знаходження у шлюбі та яке є їх спільною власністю. В період знаходження в зареєстрованому шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя позивачкою та відповідачем були також здійснені значні поліпшення цієї квартири у вигляді капітального ремонту та заміни вікон на загальну суму 61436,53грн. Позивач стверджувала, що за рахунок спільних коштів подружжя було придбано також автомобіль Renault Laguna, 2006року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який був оформлений на відповідача на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19 червня 2021року, договірна ціна автомобіля 10000,00грн, але його ринкова вартість станом на 22 грудня 2023року складає 196953,00грн. В теперішній час спірний автомобіль перебуває у одноособовому користуванні відповідача.

За наведених обставин, позивачка вимагала визнати спільним майном подружжя: легковий автомобіль Renault Laguna, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , грошові кошти у розмірі 61436,53грн. (вартість будівельних та ремонтних матеріалів, витрачених на поліпшення квартири ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ), а також вартість рухомого майна, набутого подружжям за період шлюбу на суму 381929,87 грн., а всього на суму 443366,40 грн. В порядку розподілу майна подружжя ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на користь позивачки належну їй грошову компенсацію ринкової вартості автомобілю Renault Laguna, 2006року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 у розмірі 98476,50грн, та грошову компенсацію вартості рухомого майна у вигляді придбаних меблів та побутової техніки на суму 92488,44грн., вартості капітального ремонту та заміни вікон на суму 30718,27грн, а всього 221683,20грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2024року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , набутим за період шлюбу легковий автомобіль Renault Laguna, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 .

Також визнано спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , набутим за період шлюбу, ряд рухомого майна на загальну суму 156336,87грн.

В порядку розділу майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належну їй грошову компенсацію вартості рухомого майна у вигляді придбаних меблів та побутової техніки в розмірі 78168,44грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов в частині визнання спільним майном подружжя легкового автомобіля Renault Laguna, суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль був придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, цей факт було підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами, крім того відповідач особисто підтвердив, що автомобіль він придбав разом з позивачкою.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення компенсації за частину вартості автомобіля, суд першої інстанції виходив із того, що в суду була відсутня можливість встановити реальну ринкову вартість автомобіля Renault Laguna, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , та вирахувати частку його вартості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

29 жовтня 2024року ОСОБА_2 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2024року.

В апеляційній скарзі висловив вимогу про скасування рішення суду в частині визнання спільним майном подружжя легкового автомобіля Renault Laguna, 2006 року випуску, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що автомобіль є його особистою приватною власністю, оскільки придбаний в період, коли між сторонами не було подружніх стосунків та за особисті кошти відповідача.

06 листопада 2024року ОСОБА_1 подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2024року.

В апеляційній скарзі висловила вимогу про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за частку вартості автомобіля Renault Laguna, з ухваленням нового в цій частині про задоволення позовної вимоги.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявниці полягає у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а особливо автомобіля, який є неподільною річчю і не може бути поділений в натурі між сторонами без втрати свого цільового призначення.

Водночас ОСОБА_1 погоджувалась з грошовою оцінкою спірного автомобіля у розмірі 116 196,31грн, на підставі письмового доказу наданого відповідачем.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційних скарг, відзивів на апеляційні скарги не подали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року та 04 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року та 04 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду на 21 січня 2025 року.

11 грудня 2024 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду, у зв`язку з відставкою головуючої судді, було прийнято до свого провадження дану цивільну справу іншим складом суду та призначено справу до в суді апеляційної інстанції на 11 годину 50 хвилин 21 січня 2025 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у шлюбі з 12 грудня 2015року по 08 листопада 2023року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.12, 13).

Під час знаходження у шлюбі сторонами були придбані:

- 19 червня 2021 року автомобіль Renault Laguna, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , на який 21 червня 2021року ТСЦ 1244 відповідачеві було видане свідоцтво про реєстрації транспортного засобу;

- поверхня газова, духова шафа, витяжка, посудомийка та миючі засоби до неї на загальну суму 25899 грн;

- складові вбудованої кухні «Десмонд» на загальну суму 33588,87 грн;

- телевізор та холодильник на загальну суму 46704 грн;

- пилосос на загальну суму 3535 грн;

- ліжко «Селена» на загальну суму 20310 грн;

- матрац «Моніка» на загальну суму 11500 грн;

- шафу-купе на загальну суму 14800 грн.

Наведені обставини підтверджуються договором купівлі-продажу транспортного засобу №7221/21/015953 від 19 червня 2021року, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.31-32, 33), копією фіскального чеку № 000028355 від 11 вересня 2021 року (а.с.48), кресленням проекту кухні «Десмонд», замовленнями покупця № КН-10020517 від 11 жовтня 2021 року, № КН-10020649 від 12 жовтня 2021 року, № КН-10020801 від 14 жовтня 2021 року, № КН-10021180 від 20 жовтня 2021 року, № КН-10000524 від 12 січня 2022 року, товарними чеками (а.с.49-55), копією фіскального чеку № 0056 від 03 липня 2022 року (а.с.57), копією фіскального чеку № 0128 від 25 листопада 2022 року (а.с.58), видатковою накладною № 80 від 11 січня 2023 року (а.с.59), товарним чеком від 21 січня 2023 року (а.с.60), видатковою накладною № 1 від 15 березня 2023 року (а.с.61) та визнані сторонами у судовому засіданні.

Легковий автомобіль Renault Laguna, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , був придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Позивачкою на підтвердження ринкової вартості автомобіля Renault Laguna, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , надано звіт про незалежну оцінку майна від 22 грудня 2023року (а.с.14-27), відповідно до якого вартість автомобіля становить 196 953,00грн.

Відповідачем на підтвердження ринкової вартості автомобіля Renault Laguna, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , надано звіт з оцінки вартості від 21 лютого 2024року (а.с.97-101), відповідно до якого вартість автомобіля становить 116 196,31грн.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційних скарг та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

У даній справі сторони в апеляційному порядку заперечують висновки суду про визнання спільним майном подружжя легкового автомобіля Renault Laguna, а також щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за 1/2 частину вартості цього автомобіля тож з огляду на те, що не були оскаржені висновки суду щодо решти вимог позову, такі висновки суду не можуть бути предметом перевірки суду в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, вважав підтвердженими обставини щодо придбання спірного автомобілю в період шлюбу. Заразом неможливість стягнення на користь позивачки вартості автомобіля пов`язував із недоведеністю сторонами його вартості.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог законодавства щодо законності і обґрунтованості рішення лише частково та висновки суду першої інстанції в частині вимог не відповідають обставинам справи.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція статті 60 СК України свідчить про застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати в судовому порядку поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на того з подружжя, який її спростовує.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи, легковий автомобіль Renault Laguna, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , був придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що автомобіль є його особистою приватною власністю, оскільки придбаний в період, коли між сторонами не було подружніх стосунків за особисті кошти є безпідставними, оскільки не доведені достатніми та належними доказами, вказані відповідачем аргументи не є достатніми для спростовання презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. ОСОБА_2 не доведено, що на момент купівлі автомобіля, вони з колишньою дружиною не перебували в шлюбі, також не надані докази щодо джерела походження коштів за які було придбано автомобіль.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Тож, правильним є висновок суду першої інстанції про необхідність визнання спільним майном подружжя легкового автомобіля Renault Laguna у даній справі.

Водночас, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення компенсації за частку вартості автомобіля.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У даній справі, судом встановлено, що автомобіль марки Renault Laguna, був набутий сторонами під час перебування у шлюбі, у зв`язку з чим є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, зокрема, в натурі (стаття 71 СК України), спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України- ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

У такому випадку, заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, слід виходити з того, що ця норма права не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просила визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль та стягнути з відповідача на її корить грошову компенсацію вартості частки автомобіля.

Згідно з частиною другою статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

За змістом частини другої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Автомобіль є неподільною річчю і не може бути поділений в натурі між сторонами без втрати свого цільового призначення.

У даній справі позивачка не претендує на те, щоби автомобіль залишити собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. Навпаки вона дала згоду на те, щоби отримати грошову компенсацію за частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль від відповідача.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Крім того, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду.

Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі.

Факт відсутності у відповідача коштів для одноразової виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для сплати відповідачем на користь позивачки грошової компенсації вартості частки автомобіля замість належної їй частки у праві спільної власності на автомобіль, є помилковим.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою ринкова вартість автомобіля Renault Laguna, 2006 року випуску визначена в сумі 196 953 грн, відповідачем у свою чергу така вартість автомобіля визначена в сумі 116 196,31 грн.

Водночас, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 погодилась з грошовою оцінкою спірного автомобіля у розмірі 116 196,31грн, наданою суду в якості доказу відповідачем.

За таких умов, апеляційний суд вважає за можливе в порядку поділу автомобіля як спільної сумісної власності подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію, що становить частуку вартості транспортного засобу автомобіля Renault Laguna, саме у розмірі 58 098,16грн, що становить половину від його грошової оцінки, з якою погодились обидві сторони справи та разом з тим припинити право власності ОСОБА_1 на частину транспортного засобу автомобіля Renault Laguna.

Такий поділ автомобіля як спільної сумісної власності подружжя буде законним та таким, що направлений на справедливий захист прав позивачки, з урахуванням дотримання балансу інтересів сторін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Саме з такого розуміння вищезазначених норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав неповну оцінку.

Отже, суд першої інстанції не повністю виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу позивачки, скасувати частково рішення суду першої інстанції та ухвалити нове в цій частині про задоволення позову, разом з тим залишивши апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги висновок суду про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 498,86 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за частку у вартості автомобіля Renault Laguna скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію, що становить частку вартості транспортного засобу автомобіля Renault Laguna, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 у розмірі 58 098(п`ятдесят вісім тисяч дев`яносто вісім),16грн.

Припинити право власності ОСОБА_1 на частку транспортного засобу автомобіля Renault Laguna, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 498,86грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 січня 2025року.

Судді: