ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/6986/23

провадження № 22-ц/4809/201/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Мурашко С. І., Карпенко О. Л.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 жовтня 2024 року (суддя Іванова Н.Ю.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою, відповідно до якої просило стягнути на свою користь зі ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 14 вересня 2022 року № 4611250 (далі Договір позики) у розмірі 28 440,00 грн, з яких: 9 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 19 440,00 грн заборгованість за процентами за користування позикою.

В обґрунтування позову вказує, що 14 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (далі - ТОВ «Маніфою») як Позикодавцем та ОСОБА_1 як Позичальником укладено Договір позики, за умовами якого Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) сплатити Позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов договору. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні.

Позикодавець свої зобов`язання за Договором позики виконав у повному обсязі, надавши відповідачці у користування грошові кошти у сумі 9 000,00 грн на строк до 03 грудня 2022 року (80 днів).

Однак, Позичальник свої зобов`язання за Договором позики у погоджені строки належним чином не виконала.

У подальшому, на підставі укладеного з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договору факторингу ТОВ «Маніфою» відступило свої права вимоги до відповідачки за Договором позики позивачу.

У зв`язку із невиконанням відповідачкою зобов`язань за Договором позики, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Відповідачка у поданому до суду першої інстанції відзиві на позов просила у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначила, що будь-яких договорів із ТОВ «Маніфою» не укладала, позику не отримувала. Стверджує, що позивачем не доведено факту укладання відповідачкою Договору позики, а також не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачці коштів за Договором позики.

Зауважує, що долучений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та умовам Договору позики. Вважає, що розрахунок процентів, нарахованих за неналежне виконання Позичальником своїх зобов`язань після спливу строку кредитування, суперечить вимогам закону та сталій судові практиці. Наголошує, що позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідачки відсотків на підставі ст. 625 ЦК України. Повідомляє, що понесла витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5500,00 грн (а.с. 94 106 том 1).

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, згідно з якою наполягає на укладенні відповідачкою Договору позики з ТОВ «Маніфою» та виникненні у неї відповідних зобов`язань за цим договором. Вказує, що без здійснення відповідачкою входу на веб-сайт за допомогою логіна та пароля особистого кабінету Договір позики укласти було б неможливо. Звертає увагу на те, що заперечуючи проти позовних вимог, відповідачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень. Зазначає, що нарахування відсотків первісним кредитором було проведено у відповідності до умов Договору позики та додатків до нього. Позивачем будь-яких нарахувань не здійснювалось. Наголошує, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у задоволенні позову нового кредитора, а може вплинути на визначення розміру боргу перед новим кредитором. Зауважує, що відповідачка не мала жодних перешкод для виконання своїх зобов`язань за договором на користь первісного кредитора і таке виконання було б належним (а.с. 154-175 том 1).

У запереченнях на відповідь на відзив відповідачка просила залишити без задоволення клопотання позивача про долучення доказів, поданих останнім разом з відповіддю на відзив, оскільки вважає, що такі докази мали бути поданні разом з позовною заявою. Також просила відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 201-204 том 1).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 жовтня 2024 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 4611250 у розмірі 28 440,00 грн; здійснено розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вважав встановленим факт укладення Договору позики із дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію».

На переконання суду першої інстанції, Позикодавець за свої зобов`язання за Договором позики виконав у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договорами. Натомість, відповідачка своїх зобов`язань не виконала.

Суд вважає, що належними у справі доказами підтверджено факт відступлення права грошової вимоги до відповідачки на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Оскільки встановлено, що відповідачкою належним чином умови договору не виконувалися, внаслідок чого утворилися заборгованість у пред`явленому до стягнення розмірі, а позивач правомірно набув права вимоги за Договором позики, суд виснував, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції у даній справі, відповідачка оскаржила його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги вважає, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 жовтня 2024 року прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення справи по суті, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково; стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором позики у сумі 14 805,00 грн, з яких 9000,00 грн сума кредиту, 5805,00 грн проценти за користування кредитними коштами.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачка наводить норми права, які на її думку необхідно застосувати у спірних правовідносинах та зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги її посилання на норми чинного законодавства, що зазначені у відзиві на позовну заяву, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у наведених нею постановах.

Надаючи власну оцінку обставинам справи, вказує, що судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідачка уклала з ТОВ «Маніфою» Договір позики. Погоджується з доводами суду про те, що зобов`язання з повернення кредиту нею не виконані, грошові кошти не сплачені, у зв`язку з чим утворилась заборгованість з повернення кредитних коштів у загальній сумі 9 000,00 грн.

Щодо відсотків за користування кредитом вказує, що у відповідності до Договору позики та графіку обов`язкових платежів (Додаток № 1 до договору) вона зобов`язана сплатити проценти за користування кредитом за період з 14 вересня 2022 року по 03 грудня 2022 року у сумі 5 805,00 грн. Матеріали справи не містять доказів зміни умов Договору позики в частині строку надання кредиту. Тобто, на переконання скаржниці, право нараховувати відсотки за користування кредитом у ТОВ «Маніфою» припинилося зі спливом строку дії договору 03 грудня 2022 року, а тому товариство не мало право їх нараховувати у подальшому. Після закінчення строку кредитування кредитор має право на застосування відповідальності за невиконання грошового зобов`язання в порядку, визначеному ч.2 ст. 625 ЦК України, проте, таких вимог позивачем заявлено не було.

Враховуючи наведене вважає, що у відповідачки перед позивачем існує заборгованість за Договором позики в сумі 14 805,00 грн, з яких: 9 000,00 грн. сума кредиту, 5 805,00 грн узгоджені сторонами проценти за користування кредитними коштами.

Заявляє, що у зв`язку із розглядом справи у Кропивницьому апеляційному суді очікує понести витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 2 500,00 грн, які просить стягнути на свою користь з позивача.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 13 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 жовтня 2024 року залишено без руху; запропоновано скаржниці у встановлений судом строк усунути недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду від 20 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання позивачем відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 09 грудня 2024 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Позивачем у встановлений апеляційним судом строк подано відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а також відмовити у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу. Наполягає на тому, що первісним кредитором ТОВ «Маніфою» нарахування заборгованості за Договором позики здійснювалось виключно на умовах цього договору. Вказує, що з наявного у справі детального розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором, вбачається, що нарахування здійснювалось 80 днів до 03 грудня 2022 року, тобто відповідно до умов договору. Додаткових нарахувань заборгованості не здійснювалось. Вважає, що з наданого первісним кредитором детального розрахунку можливо зробити висновок про обґрунтованість доводів позивача щодо розміру заборгованості. Наголошує на тому, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора (а.с. 50-57 том 2).

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

14 вересня 2022 року між ТОВ «Маніфою» (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Договір позики № 4611250 (а.с. 6-15 том 1).

За умовами п. 2.1. Договору позики Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Позика надається на умовах повернення, платності та строковості національній валюті України гривні (п. 2.2. Договору позики).

У п. 2.3 Договору позики сторони погодили наступні параметри позики: тип позики довгострокова; мета отримання позики придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 9000,00 грн; строк позики: загальний строк до 03 грудня 2022 року (80 днів); строк позики складається з розрахункових періодів, визначених розрахунком; дата надання позики 14 вересня 2022 року; дата повернення позики 03 грудня 2022 року.

Процентні ставки, які застосовуються у межах строку позики, визначені у п. 2.4. Договору позики.

Відповідно до п. 2.5 Договору позики, позика надається Позичальнику в день підписання сторонами Договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_1 , зареєстрованого Позивальником для цієї цілі в Особистому кабінеті.

Договір позики укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі Позикодавця в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом попереднього розміщення Позикодавцем в Особистому кабінеті Позичальника Договору позики для вивчення та прийняття його умов Позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого Позикодавцем Договору у відповідне поле (п. 9.1 Договору позики).

Шляхом підписання Додатку № 1 до Договору позики його сторонами узгоджено Розрахунок за договором (а.с. 11-12 том 1).

Також відповідачкою в електронній формі підписано Паспорт позики (а.с. 13-15 том 1).

Договір позики, Додаток № 1 до договору та Паспорт позики підписані електронним підписом Позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що кошти за договором надавались Позичальникові у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, реквізити якого повідомлялись відповідачкою з метою отримання позики (а.с. 16 том 1).

08 лютого 2023 року між TOB «Маніфою» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено Договір факторингу № 08-02/2023, за яким Клієнт передає (відступає) Фактору за плату належні йому права вимоги, а Фактор приймає належні Клієнту права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 17-18 том 1).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 08-02/2023 від 08 лютого 2023 року та розрахунку заборгованості, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за Договором позики в сумі 28 440,00 грн, з яких: 9 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19440,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою (а.с. 20-21, 179 том 1).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Виходячи із наведеної процесуальної норми, а також змісту апеляційної скарги скаржниці, оскаржуване рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 жовтня 2024 року переглядається апеляційним судом у частині вирішення позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача процентів за користування позикою в сумі 19440,00 грн, яка задоволена судом першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Загальними положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Рішення суду першої інстанції у даній справі в оскаржуваній частині зазначеним вимогам процесуального закону відповідає у повній мірі.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано вважав встановленим факт отримання відповідачкою коштів за Договором позики.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується належними доказами те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за Договором позики належним чином не виконала, що в апеляційній скарзі останньою не заперечується.

Відповідачкою визнається, що на підставі Договору позики нею отримана позика в сумі 9000,00 грн, яка у повному обсязі ані Позикодавцю, ані позивачу не повернута.

На зазначену суму основної заборгованості Позикодавцем були нараховані проценти за користування позикою в сумі 19440,00 грн, що пред`явлені до стягнення позивачем, з обґрунтованістю нарахування яких скаржниця не погоджується.

Вирішуючи спір між сторонами у цій частині, колегія суддів виходить із наступного.

За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №300/438/18.У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.Погоджений сторонами у Договорі позики строк кредитування складає 80 днів - до 03 грудня 2022 року.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, здійсненого Позикодавцем, проценти за користування позикою в сумі 19440,00 грн нараховані відповідачці у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто за період з 14 вересня 2022 року по 03 грудня 2022 року (а.с. 179 том 1).При цьому, колегією суддів не приймаються до уваги заперечення скаржниці щодо здійсненого позивачем та доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості (а.с. 21 том 1), оскільки даний розрахунок не визначає період нарахування процентів за користування позикою поза строком кредитування, як помилково вважає скаржниця, а є лише відображенням доводів, на яких неодноразово наголошував позивач, про те, що ним жодних нарахувань за Договором позики не здійснювались, а проценти за користування позикою були нараховані Позикодавцем і у відповідній сумі були пред`явлені позивачем до стягнення з відповідачки. Колегія суддів також критично ставиться до доводів апеляційної скарги про те, що у відповідності до Договору позики та графіку обов`язкових платежів (Додаток № 1 до договору), відповідачка зобов`язалась сплатити проценти за користування позикою у загальному розмірі 5805,00 грн.

Так, відповідно до п. 5 Додатку № 1 до Договору позики, дані, які наведені у розрахунку, встановлені, зокрема, на припущенні, що сторони цього договору виконають свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в договорі. Втім, як було встановлено судами та не заперечується скаржницею, відповідачка своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконала.За викладеного, доводи скаржниці, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують відповідних обґрунтованих та правомірних висновків місцевого суду, а зводяться до власного суб`єктивного розуміння спірних правовідносин.Таким чином, визначені процесуальним законом підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відсутні. Отже, у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 жовтня 2024 року у даній справі, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді С. І. Мурашко

О. Л. Карпенко