ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6454/24
Провадження № 2/210/311/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 січня 2025 року
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Чайкіної О.В.,
за участі секретаря судового засідання Ворони А.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 про стягнення суми оплаченого страхового відшкодування, -
Короткий зміст позовних вимог
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу 06 листопада 2024 року надійшла цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (далі - ПАТ «СК «АРКС») до ОСОБА_1 про стягнення суми оплаченого страхового відшкодування.
Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Власник автомобіля «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_2 , звернувся до АТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту від 10.10.2022 року. Дана заява була розглянута, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим АТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 187 999,70 грн.
Таким чином ПрАТ «Український страховий стандарт» несе відповідальність в межах ліміту з вирахуванням франшизи, та значення коефіцієнта фізичного зносу. ПрАТ «Український страховий стандарт» здійснило виплату в розмірі 130 000 грн. Таким чином, з Відповідача підлягають відшкодуванню кошти в розмірі 57 999,70 грн. з розрахунку 187 999,70 130 000,00 = 57 999,70 грн. та понесені судові витрати у вигляді судового збору.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій просив слухати справу без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягають, проти заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не надав.
Суд зазначає, що днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
У частинах першій, третій статті 131 ЦПК України зазначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідач не повідомляв суд про зміну місця проживання та реєстрації, судовий виклик повернувся до суду із відміткою про відсутність адресата за адресою проживання, тому в силу вищенаведених норм, ОСОБА_1 вважається таким, що належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.
Фактичні обставини справи встановлені судом
05 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до ПРАТ «СК«АРКС» з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту (а.с.13).
У зв`язку з названою подією та відповідно до рахунку № 2923 від 13 жовтня 2022 року, наданого ТзОВ «НАРА-АВТО», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_2 склала 187 999,70 грн (а.с.16-17).
Згідно розрахунку страхового відшкодування вартість відновлювального ремонту склала 187999,70 грн (а.с.18).
З матеріалів справи встановлено, що ПРАТ «СК«АРКС» здійснило виплату в розмірі 187999,70 грн. в межах ліміту страхової відповідальності на користь Позивача.
Позиція суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення
У цій справі Позивач порушує питання про стягнення з відповідача у порядку регресу грошових коштів сумі 24 865 гривень 53 копійок, які були виплачені ним як страхове відшкодування.
За змістом статті 980 Цивільного кодексу України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.
Згідно з положеннями статті 999 Цивільного кодексу України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Частиною першою статті 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Видами добровільного страхування можуть бути: 6) страхування наземного транспорту (крім залізничного)." Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 7 вказаного Закону: в Україні здійснюються такі види обов`язкового страхування: 9) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів."
Відповідно до частини 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону."
Таким чином, відповідно до ст.5, п.6 ч.4 ст.6 та п.9 ч.1 ст.7 Закону України "Про страхування" добровільне страхування наземного транспорту та обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є двома абсолютно різними видами страхування.
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування повинен містити: назву документа; назву та адресу страховика; прізвище, ім`я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та дати народження; прізвище, ім`я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу; зазначення предмета договору страхування; розмір страхової суми за договором страхування іншим, ніж договір страхування життя; розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат за договором страхування життя; перелік страхових випадків; розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати; страховий тариф (страховий тариф не визначається для страхових випадків, для яких не встановлюється страхова сума); строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; умови здійснення страхової виплати; причини відмови у страховій виплаті; права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін; підписи сторін.
Страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.
Страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством (частини перша, друга й четверта статті 9 Закону України «Про страхування»).
При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування або законом (частина п`ятнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Отже визначена сторонами у договорі добровільного страхування транспортних засобів № 903/18-Т/Ц2 від 31 липня 2018 року, додаток №3 до вказаного договору (а.с.17), страхова сума у розмірі 772 603,00 гривень встановлює межі, відповідно до яких страховик визначає розмір страхового відшкодування. При цьому розмір страхової суми при страхуванні майна визначається сторонами в межах вартості майна, якщо інше не передбачено, зокрема, домовленістю сторін.
Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування (частини шістнадцята та сімнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).
Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.
Разом з тим частина 1 статті 993 Цивільного кодексу України та стаття 27 Закону України "Про страхування" передбачають, що страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги саме яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодування.
Вказівка "у межах витрат", означає, що загальна сума вимоги, яка заявлена страховиком, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, не може перевищувати суму, яка ним реально сплачена.
Вказівка про те, що до такого страховика переходить право вимоги саме яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодування, служить засобом убезпечення особи, до якої пред`являється вимога, від включення страховиком та страхувальником за договором добровільного майнового страхування до такої вимоги зайвих, необґрунтованих та завищених витрат.
При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV.
Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У даній справі судом встановлено, що ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було здійснено виплату страхового відшкодування ПРАТ «СК«АРКС» шляхом перерахування коштів на його рахунок, однак не в повному обсязі і тому ПРАТ «СК«АРКС» має право на різницю між фактичним розміром шкоди сума яку вони виплатили, та отриманим страховим відшкодування, як це передбачене у ст. 1194 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеним та обґрунтованим, що з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягають стягненню кошти у розмірі 57 999,70 грн., що становлять різницю між виплаченим позивачем страхувальнику сумою страхового відшкодування 187 999,70 грн. та відшкодованою страховиком відповідача сумою 130 000,00 грн.
Відповідач не довів належними та допустимими доказами той факт, що розмір матеріальних збитків, визначений страховиком, не відповідає дійсним збиткам, питання про призначення відповідної експертизи під час розгляду справи він не порушував і тому суд враховує, що фактичний розмір завданої потерпілій особі шкоди становить 187 999 гривень 70 копійок, а страхова виплата в межах ліміту з вирахуванням франшизи та значення коефіцієнта фізичного зносу була перерахована страховою компанією відповідача на користь Позивача у розмірі 130 000,00 гривень і наразі ОСОБА_1 як завдавач шкоди зобов`язаний сплатити Позивачу, який набув право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах фактичних витрат, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 57 999 гривень 70 копійок.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 626, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд
Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 про стягнення суми оплаченого страхового відшкодування - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку в Дніпровському апеляційному суді шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено та підписано 21 січня 2025 року
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя: О. В. Чайкіна