Провадження № 2/337/39/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання кредитного договору частково недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №001 від 23.04.202019 в загальній сумі 81985,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.04.2019 між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 001, на підставі якого видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000,00 грн., який пізніше було збільшено до 50000,00 грн. відповідно до п.4.3.6.4 ч.4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідачка не виконувала свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 01.02.2024 становить 81985,23 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 49986,15, заборгованості за процентами в сумі 31999,08 грн.

Ухвалою суду від 28.03.2024 вказану позовну заяву прийнято до судового розгляду, відкрито у цивільній справі спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті спору.

24.04.2024 до суду від відповідачки ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Працевитий Г.О., по даній справі через систему «Електронний суд» надійшла зустрічна позовна заява до АТ «ПУМБ» про визнання кредитного договору частково недійсним, в якій ОСОБА_1 просить визнати недійсними пункти 4, 5 кредитного договору №001 від 23.04.2019 щодо процентної ставки, а також пункт 2 кредитного договору щодо автоматичного продовження строку кредитного договору, укладеного між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 .

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.04.2019 між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 001, на підставі якого видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000,00 грн. Орієнтована загальна вартість за весь час користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становила 1257,86 грн. Відповідно до умов договору, строк кредитування - 12 місяців, процентна ставка - фіксована, пільгова процентна ставка - 0%, реальна річна процентна ставка в межах пільгового періоду - 0%, реальна річна процентна ставка за умови використання кредиту поза межами строку кредитування - 47,88%.

Окрім кредитного договору позичальник не ознайомлювалась ні з якими документами, оскільки вони не надавались. За умови такого ознайомлення та на підтвердження цих обставин позичальник би залишила власноручний підпис, оскільки укладала договір в письмовій формі за особистої явки у відділення Банку.

За умови, що ОСОБА_1 не знала про те, в якому порядку та на яких умовах змінюється строк договору та кредитний ліміт - існує порушення її прав та зміна в односторонньому порядку умов договору, що по факту прямо передбачено паспортом споживчого кредиту. Матеріали справи не містять доказів того, що між сторонами укладалась угода щодо зміни кредитного ліміту, продовження строку дії договору.

Позивачка не погоджується із визначеною Банком заборгованістю та вважає, що заборгованість була нарахована з причини вчинення кредитного договору всупереч ЗУ «Про захист прав споживачів».

Збільшення кредитного ліміту Банк регламентує умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Однак, ОСОБА_1 не вважає вказану Публічну пропозицію частиною договору, оскільки вона не підписана споживачем, вона з нею не ознайомлювалась. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома у зв`язку з чим Банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Банк, з посиланням на п.4.3.6.4 ч.4 Публічної пропозиції, вказує, що має право змінити розмір наданого кредитного ліміту за умови інформування клієнта шляхом SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. Проте, ОСОБА_1 ніяких смс-повідомлень від Банку не отримувала. Отже ліміт кредиту було змінено Банком в односторонньому порядку. Довідка про збільшення кредитного ліміту не містить згоди позичальника та підпису уповноваженої особи, в ній не вказано відповідно до яких актів сформована ця довідка.

Заява №01 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту містяться різну інформацію щодо процентної ставки. Відповідно до заяви - реальна процентна ставка складає 47,88 %, а паспортом споживчого кредиту у п.4 «Інформація щодо реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» пільгова процентна ставка - 0%, у п.5 паспорту - процента ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 62,0%. Процента ставка на день у договору та заяві не окреслена.

25.04.2024 відповідачем ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Працевитий Г.О., по даній справі через систему «Електронний суд» подано до суду аналогічну зустрічну позовну заяву з доказами її направлення позивачу.

Крім того, 25.04.2024 від відповідача ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Працевитий Г.О., по даній справі через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в яких містяться заперечення проти позову АТ «ПУМБ», які за змістом аналогічні доводам, викладеним у зустрічній позовній заяві.

Ухвалою суду від 29.04.2024 зустрічний позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Працевитий Г.О., до АТ «ПУМБ» про визнання кредитного договору частково недійсним, прийнято до судового розгляду та об`єднане в одне провадження з первісним позовом АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Цією ж ухвалою, суд перейшов до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження та замінив відкрите судове засідання, підготовчим судовим засіданням.

03.05.2024 від представника АТ «ПУМБ» через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 та відзив на зустріну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «ПУМБ» про визнання кредитного договору частково недійсним. У відповіді на відзив представник АТ «ПУМБ» зазначив, що відповідачка звернулась до Банку з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписала заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №001 від 23.04.2019 та паспорт споживчого кредиту від 23.04.2019. Відповідачка не була позбавлена можливості відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладання шляхом повідомлення Банку у письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно умов договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором, як це передбачено ст.15 ЗУ «Про споживче кредитування». Заперечень щодо змісту договору, порядку взаємодії відповідачка Банку не повідомляла, що свідчить про її згоду з умовами договору. У своїй заяві відповідачка зазначила: що підписанням заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування; ознайомлена із ДКБО та цілком згодна з ним; усі умови ДКБО зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Також зазначає, що протягом дії вказаної заяви кредитний ліміт за заявою збільшувався. Хронологія збільшення кредитного ліміту з розбивкою на дати, суми, періоди зазначена у Довідці про збільшення кредитного ліміту. Остання зміна кредитного ліміту за Заявою відбулась 03.03.2022 - сума кредитного ліміту склала 50000,00 грн. Відповідачка, приєднавшись до ДКБО надала пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого та повідомленого шляхом надіслання SMS-повідомлення на номер її мобільного телефону. Про направлення відповідачці таких SMS-повідомлень свідчить роздруківка з внутрішньої програми Банка, де зазначені статус відправлення, статус доставляння, дата доставляння SMS-повідомлень та тест SMS-повідомлень, які направлялись на мобільний номер відповідача НОМЕР_1 , який був зазначений відповідачкою у Заяві. Заперечень про незгоду зі збільшенням кредитного ліміту відповідачка Банку не заявляла.

Розрахунок заборгованості по кредитному договору містить детальну інформацію щодо графіку повернення тіла кредиту та процентів та відомості щодо фактичної суми погашення кредиту з розбивкою на суми та конкретні календарні дати; залишок непогашеної суми за кожним платежем. Відповідачка на спростування вказаного розрахунку жодних доказів не надала, власного розрахунку не представила. З виписки з особового рахунку відповідачка вбачається, що вона активно користувалася кредитними коштами, здійснювала операції покупки через POS-термінал, отримувала готівка через банкомат, здійснювала часткове погашення заборгованості, що підтверджує факт укладання кредитного договору.

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник АТ «ПУМБ» крім іншого зазначив, що ОСОБА_1 була обізнана про те, що їй надаються грошові кошти як кредитні, за користування кредитними коштами сплачуються проценти, підписавши заяву вона підтвердила свою обізнаність з усіма умовами договору, у т.ч. з розміром процентів та погодилась з ним.

Також зазначає, що ОСОБА_1 приєднавшись до ДКБО надала пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого та повідомленого клієнту шляхом надіслання SMS-повідомлення на номер мобільного телефону клієнта. Доказів неотримання SMS-повідомлень остання не надала. Протягом дії кредитного договору позивач за зустрічним позовом не надавала заперечень Банку щодо непогодження з розміром збільшеного кредитного ліміту, навпаки, активно користувалась карткою після кожного збільшення розміру кредитного ліміту, що підтверджується випискою з особового рахунку.

Щодо строку кредитування, то представник Банку зазначає, що у паспорті споживчого кредиту зазначений строк кредитування, з яким позивача погодилась, а саме -12 місяців, який зі спливом якого він продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін. На момент укладання кредитного договору ОСОБА_1 не зверталась до Банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також із пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась із усіма умовами договору. Вона активно користувалась наданими їй кредитними коштами, частково сплачувала кредитну заборгованість, що додатково підтверджує її прийняття усіх умов кредитного договору, у тому числі, умови про строк кредитування.

16.05.2024 аналогічні заяви по суті спору надійшли від представника позивача за первісним позовом АТ «ПУМБ» до суду поштовим зв`язком.

30.05.2024 відвідповідача ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Працевитий Г.О., по даній справі через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив АТ «ПУМБ» на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «ПУМБ» про визнання кредитного договору частково недійсним. У відповіді на відзив зазначено, що ОСОБА_1 підписувала заяву про приєднання до ДКБО власноручним підписом, відповідно, вона відвідувала відділення Банку та мала консультацію у фахівця Банку. Проте, Банком не надано доказів ознайомлення ОСОБА_1 під підпис з ДКБО. В усній формі позивачу за зустрічним позовом було пояснено загальні умови, надана для ознайомлення заява про приєднання до ДКБО, у якій не зазначено жодної згадки про умови, що передбачені Банком в ДКБО, зокрема про зміну розміру наданого кредитного ліміту або закриття кредитного ліміту взагалі. Позивач за первісним позовом не підтвердив факт надсилання смс-повідомлень від банку ОСОБА_1.

03.06.2024 від представника АТ «ПУМБ» до суду надійшло клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив ОСОБА_1 на позовну заяву Банку.

Ухвалою суду від 20.06.2024 представнику АТ «ПУМБ» було поновлено строк на подання відповіді на відзив на прийнято його до розгляду. Цією ж ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито, а справа призначена до судового розгляду.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) АТ «ПУМБ» в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладання судового розгляду від представника банку до суду не надходило.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвокат Димиташко Д.В. в судовому засіданні проти задоволення позову АТ «ПУМБ» заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив у задоволені позову Банку відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_1 підтримав повністю з підстав, викладених у ньому та у відповіді на відзив, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що ОСОБА_1 публічну пропозицію на укладання ДКБО не підписувала, не надавала письмову згоду на продовження строку кредитування та збільшення кредитного ліміту. Банком про збільшення кредитного ліміту не повідомлялась. Положення договору щодо розміру процентної ставки є несправедливими, тому таке положення повинно бути визнано недійсним.

Після оголошення перерви в судовому засіданні, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не прибули, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення у відсутність сторін. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1., дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15.11.2016 (далі - Закон №1734-VIII), в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, споживче кредитування - це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Стаття 9 Закону №1734-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

Так, відповідно до ч.1 вказаної статті, кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.

Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті, інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ;

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо);

3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту;

4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України;

5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться;

6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит;

7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності).

Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача;

8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

11) порядок дострокового повернення кредиту;

12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону №1734-VIII, інформація про платежі, що надається споживачу кредитодавцем відповідно до частин другої та третьої цієї статті, обов`язково має включати базу розрахунку платежів (суму, на підставі якої робиться відповідний розрахунок, зокрема суму наданого кредиту, суму непогашеного кредиту тощо).

Частиною 5 ст.9 Закону №1734-VIII передбачено, що у разі якщо окремі умови надання споживчого кредиту, визначені у частинах другій та третій цієї статті, діятимуть протягом частини строку користування кредитом, кредитодавець повідомляє споживача про такі умови, строк їх дії та порядок інформування про їх зміну.

Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) (ч.6 ст.9 Закону №1734-VIII).

Відповідно до ч.12 ст.9 Закону №1734-VIII, у разі ненадання визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації кредитодавець або кредитний посередник несе відповідальність у порядку та розмірі, визначених законом.

Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення.

Згідно з ст.12 Закону №1734-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

За змістом ст.11, 202, 626 ЦК України договір є правочином.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними умовами для чинності правочину, передбачені ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ст.204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч.1,4,5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст.217 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Судом встановлено, що 23.04.2019 між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачкою ОСОБА_1 . Заяви №001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), підписанням якої вона акцептувала публічну пропозицію АТ «ПУМБ», яка розміщена на веб-сайті Банку: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін) і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердила свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах, про що зазначено у самій Заяві.

У Заяві про приєднання до ДКБОвідповідачка ОСОБА_1 просила підключити її до SMS-банкінгу, відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні, надати кредитну картку НОМЕР_3 , встановити кредитний ліміт у сумі 3000 грн; розмір реальної річної процентної ставки складає 47,88%; розрахунковою та платіжною датою є 30 число кожного місяця; строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

У вказаній Заяві також зазначена орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки та інші платежі) 1257,86 грн (розрахунок здійснено за умови виникнення заборгованості у розмірі 1000,00 грн та наступним її погашенням зі строком 12 місяців рівними платежами).

23.04.2019 ОСОБА_1 також був підписаний Паспорт споживчого кредиту.

Згідно з даними, які містяться у Паспорті споживчого кредиту, відповідачці надано інформацію, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит, зокрема:

у розділі 3: тип кредиту - кредитна лінія; ліміт кредиту - 3000,00 грн; строк кредитування: 12 місяців. Зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-кого зі сторін; мета отримання кредиту - загальні споживчі цілі, у т.ч. для оплати за договорами страхування; спосіб та строк надання кредиту - шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення Банком;

у розділі 4: пільгова процентна ставка - 0%; стандартна процентна ставка - 47,88 % річних; тип процентної ставки - фіксована;

у розділі 6: процентна ставка, що застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту - 62% річних: з 1 (першого) дня виникнення простроченої заборгованості на суму залишку заборгованості за кредитом.

На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач також надав Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО).

Відповідно до п. 2.1.1 частини 2 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладання ДКБО (у редакції з 06.04.2018) (далі - Публічна пропозиція), затвердженої рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» протокол №694 від 06.03.2018, договір визначає умови та порядок здійснення Банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг Банку з відкриття та обслуговування карткових рахунків, випуску карток, надання споживчого кредиту, овердрафту, кредитної лінії, використання системи інтернет-банкінг, сервісу «SMS-банкінг», послуги залучення коштів у вклад, надання у користування індивідуального банківського сейфу і персонального обслуговування.

Згідно з п.2.2.1 частини 2 Розділу І Публічної пропозиції, договір вважається укладеним, а умови публічної пропозиції акцептованими клієнтом з моменту оформлення заяви на приєднання до договору за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору.

Дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами Договору та/або Заявою на приєднання до Договору (п.2.2.2 Частини 2 Розділу І Публічної пропозиції).

Відповідно до п. 2.2.5 частини 2 Розділу І Публічної пропозиції, підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

Відповідно пп. 4.3.6.4 п. 4.3. частини 4 розділу ІІ Публічної пропозиції, сторони дійшли згоди, що Банк має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта (позивача) шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою.

З виписки по особовому рахунку відповідачки вбачається, що ОСОБА_1 отримала від позивача кредитні кошти і користувалася ними.

Згідно з довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору №001 від 23.04.2019, ОСОБА_1 23.04.2019 було встановлено кредитний ліміт в сумі 3000,00 грн, який неодноразово було збільшено, зокрема 15.12.2020 до 50 000,00 грн.

Згідно з наданою позивачем роздруківкою SMS-повідомлень, відправлених та доставлених на номер телефону: НОМЕР_1 , якій зазначений ОСОБА_1 у Заяві №001 про приєднання до ДКБО, останній Банком неодноразово було повідомлено про зміну розміру кредитного ліміту порахунку № НОМЕР_2 , зокрема, 15.12.2020 о 15.40 год. про встановлення ліміту у розмірі 50 000,00 грн.

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №001 від 23.04.2019 станом на 01.02.2024 становить 81985,23 грн та складається з заборгованості за кредитом в сумі 49986,15 грн, заборгованості за процентами в сумі 31999,08 грн.

01.02.2024 позивачем на адресу ОСОБА_1 направлялась письмова вимога (повідомлення), з якої вбачається, що Банком повідомлялось про наявність заборгованості, яка станом на 01.02.2024 складає 81985,23 грн, та необхідність її погашення.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги АТ «ПУМБ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню.

У даному випадку суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі.

У даній справі судом достовірно встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 23.04.2019 звернулась до позивача з Заявою №001 про приєднання до ДКБО, чим надала згоду на отримання банківських послуг і уклала з Банком відповідний договір, частиною якого є умови кредитування.

Ця Заява містить відомості про розмір кредиту, строк кредитування, відсоткову ставку 47,88% річних, розмір щомісячних платежів, що свідчить про узгодження між сторонами умов договорів.

Вказаний договір є договором приєднання та складається із Заяви на приєднання до №001 та Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладання ДКБО, розміщеної на сайті Банку.

Особисто підписавши Заяву про приєднання до ДКБО, відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що ці документи становлять між нею та Банком кредитний договір, що з цими документами вона ознайомилася і погодилася.

Отже, вказаний договір укладений з дотриманням встановленої для нього письмової форми, є чинним та обов`язковим для виконання.

Також встановлено, що ОСОБА_1 окрім Заяви про приєднання до ДКБО, в якій узгоджені проценти за користування кредитом (47,88% річних), 23.04.2019 підписала особисто і Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено усі умови отримання кредитних коштів. Зокрема: кредитний ліміт - 3000 грн., строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка - 47,88 % річних тощо.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором від 23.04.2019 виконав, надав ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії в обумовленій сумі, який в подальшому було збільшено до 50 000,00 грн.

Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується виписками по особовому рахунку відповідачки за період з 23.04.2019 по 01.02.2024, де вбачається рух коштів по рахунку.

При цьому суд прийшов до висновку, що позивачем сума кредитного ліміту ОСОБА_1 була збільшена правомірно відповідно до умов ДКБО (пп. 4.3.6.4 п. 4.3. ч. 4 розділу ІІ ДКБО).

Як встановлено, ОСОБА_1 пропозицію Банку щодо збільшення кредитного ліміту шляхом направлення SMS-повідомлень прийняла, користувалася кредитними коштами в межах збільшеного кредитному ліміту, фактично не заперечувала про збільшення розміру кредитного ліміту та не зверталася до Банку із заявою про його незаконне збільшення.

Своїми діями, які полягають у використанні коштів, вона фактично погодилася на збільшення суми кредиту, а отже, така поведінка свідчить про її згоду та намір на отримання кредитних коштів у встановленому (запропонованому) Банком розмірі.

В той же час, відповідачка, активно користуючись вказаними коштами, свого зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином в повному обсязі не виконала, допускала прострочення платежів, вносила їх в меншому розмірі, що призвело до виникнення заборгованості, стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами - Заявою-приєднання від 23.04.2019, виписками з особового рахунку відповідачки, які є первинними бухгалтерськими документами, а також розрахунком заборгованості, довідкою про збільшення кредитного ліміту, які суд вважає належними та допустимими, підстав сумніватись в їх достовірності у суду немає.

Факту звернення до Банку, особистого підписання Заяви-приєднання, отримання кредитних коштів, користування ними та факту виникнення заборгованості за кредитним договором відповідачкою не спростовано.

Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача посилається, зокрема, на не доведення позивачем розміру заборгованості.

Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором №001 від 23.04.2019, суд встановив, що безпосередньо Заява-приєднання та Паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачкою, містять, зокрема, строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентну ставку - 47,88% річних, розмір мінімального платежу тощо.

Наданий позивачем розрахунок розміру заборгованості, суд вважає повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору, випискою з особового рахунку відповідачки, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення.

Стороною відповідача наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростовано, власного розрахунку не надано.

Враховуючи надання позивачем належних доказів отримання кредитних коштів, погодження сторонами процентної ставки та не спростування відповідачем наданого розрахунку заборгованості суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальній сумі 81985,23 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 49986,15 грн., заборгованості за процентами в сумі 31999,08 грн., оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ «ПУМБ» не повернуті.

Посилання сторони відповідача за первісним позовом на те, що ОСОБА_1 не була ознайомлена з Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладання ДКБО, спростовуються тим, що у Заяві на приєднання до ДКБО №001 від 23.04.2019, яка підписана ОСОБА_1 , зазначено:

«підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджую, що приймаю Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі за текстом - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахування умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані мені в процесі обслуговування (з урахування всіх змін і погоджуюся з тим, що можу обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуг з укладанням Договору страхування»;

«підписанням цієї Заяви я надаю, крім викладених в ДКБО, наступні твердження та запевнення, що: 1. ця Заява має новаційний характер і в результаті приєднання до ДКБО, дія Договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, Договорів карткового рахунку, які раніше були укладені між мною та Банком, припиняються на підставі ст.604 ЦК України; 2. Ознайомлений(а) з ДКБО, Тарифами Банку та цілком згодний/згодна, всі умови ДКБО иені зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; 3. отримав від Банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, права суб`єкта персональних даних та іншу інформацію згідно Закону України «Про захист персональних даних»; 4. мені відомо, що укладання договору страхування зі страховиком не є обов`язковою умовою отримання кредиту в Банку, таку послугу було обрано ним за власною ініціативою з числа послуг, що пропонуються Банком, і відносини за Договором страхування, після його укладення виникають виключно між страхувальником та страховиком».

Отже, ОСОБА_1 особистим підписом засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, визначених ДКБО, з якими ознайомлена, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.

Крім того, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості відповідно до половжень ст.15 Закону України «Про споживче кредитування», відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Жодних заперечень щодо змісту договору відповідачка не висловлювала, що свідчить про її згоду з умовами договору.

Таким чином позов АТ «ПУМБ» слід задовольнити повністю.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Щодо доводів сторони відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 про несправедливість умов договору про процентну ставку та автоматичне продовження строку дії договору суд зазначає наступне.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено у ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Частина 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає що несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Виходячи із презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України, ч. 3 ст. 215 ЦК України), обов`язок доказування недійсності правочину покладається на сторону, яка його оспорює.

У даному випадку, оскільки оспорюваний ОСОБА_1 договір був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов, мали потрібний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; на момент укладення спірного договору позивач не заявляла додаткових вимог щодо надання додаткової інформації щодо умов договору та у подальшому частково виконувала їх протягом значного часу (останній платіж по кредиту здійснено у серпні 2022 року); зміст кредитного договору містить повну інформацію про умови кредитування, вартість кредиту, процентну ставку, строк кредитування та умови продовження цього строку, зокрема, намір сторін на автоматичне продовження такого договору, то суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання недійсним правочину в частині визначення процентної ставки та автоматичного продовження строку кредитного договору, оскільки під час розгляду справи ОСОБА_1 та її представниками не надано доказів наявності одночасно всіх ознак, які свідчать про те, що умови кредитного договору від 23.04.2019 є несправедливими відповідно до приписів ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі викладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору №001 в частині процентної ставки та автоматичного продовження строку кредитного договору.

Керуючись ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд.4) заборгованість за кредитним договором №001 від 23.04.2019 у сумі 81985, 23 грн., судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн., а всього 84407 (вісімдесят чотири тисячі чотириста сім) гривень 63 копійки.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання кредитного договору частково недійсним - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.01.2025 року.

Суддя М.В.Сидорова