УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року

м. Київ

справа № 333/10765/14-ц

провадження № 61-339ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2024 року у складі судді Холода Р. С. та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Кочеткової І. В., Трофимової Д. А.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «Укрсиббанк») звернулося до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 36 486,77 дол. США - заборгованості по кредиту та процентам та 5 109,39 грн - пені за несвоєчасне погашення заборгованості. 22 червня 2015 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя видав виконавчий лист № 333/10765/14-ц, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» є стягувачем, а ОСОБА_1 - боржником. Виконавчий лист № 333/10765/14-ц про стягнення суми боргу за кредитним договором надіслано до виконання до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

На підставі вказаного виконавчого листа державний виконавець відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1. 30 червня 2016 року за виконавчим провадженням винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року, яка діяла на час виконання даного провадження). Проте, вказану копію постанови з виконавчим документом АТ «УкрСиббанк» не отримав.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2019 року видано дублікат виконавчого листа № 333/10765/14-ц. 30 грудня 2020 року вказаний дублікат виконавчого листа направлено банком на примусове виконання до Комунарського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області. Однак, копії процесуальних документів, які мають бути доведені до сторін виконавчого провадження на адресу стягувача не надходили, у зв`язку з чим банком на адресу виконавчої служби періодично направлялись клопотання про хід виконання дублікату виконавчого листа №333/10765/14-ц: № 1303/20 від 02 вересня 2020 року, № 1493/20 від 28 жовтня 2020 року, № 645/21 від 31 травня 2021 року, № 150/22 від 10 лютого 2022 року, № 476/23 від 12 квітня 2023 року, № 917/23 від 22 вересня 2023 року.

Оскільки відповідей на клопотання про хід виконання на адресу АТ «УкрСиббанк» не надходило, банком були направлені скарги до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

У лютому 2024 року Комунарський ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на заяву від 25 січня 2024 року № 75/24 повідомив, що на виконанні у відділі виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 333/10765/14-ц, виданого 21 січня 2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 36 486,77 дол. США - заборгованості по кредиту та процентам та 5 109,39 грн - пені за несвоєчасне погашення заборгованості - не перебувало. Таким чином, на думку представника заявника вказаний дублікат виконавчого листа втрачено шляхом пересилки засобами поштового зв`язку.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2024 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року, заяву АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання залишено без задоволення.

У січні 2025 року засобами поштового зв`язку АТ «УкрСиббанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким видати дублікат виконавчого листа.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами не взято до уваги, що сам факт відсутності виконавчого документу у заявника та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. Закон не покладає на стягувача обов`язок контролювати хід виконання судового рішення органами виконавчої служби, а відсутність доказів отримання банком повернутих виконавчих листів свідчить про їх втрату не з вини стягувача.

Щодо оскарження судових рішень у частині визнання причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними та його поновлення

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження у касаційному порядку судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2024 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не підлягають касаційному оскарженню.

Щодо оскарження судових рішень в частині видачі дубліката виконавчих документів

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на наступне.

Судами встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто 36 486,77 дол. США - заборгованість по кредиту та процентам та 5 109,39 грн - пеню за несвоєчасне погашення заборгованості. Рішення набрало законної сили 16 березня 2015 року.

Судом направлено виконавчий лист 22 червня 2015 року, який ПАТ «УкрСиббанк» отримав і пред`явив до виконання.

09 жовтня 2015 року, на виконання вказаного виконавчого листа, відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, а 30 червня 2016 року державний виконавець його завершив на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та повернув виконавчий лист стягувачу за адресою: вул. Рекордна, 2, прим. 2, м. Запоріжжя.

Проте, вказану копію постанови з виконавчим документом АТ «УКРСИББАНК» не отримав.

24 грудня 2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу, якою задоволено заяву АТ «УкрСиббанк»: видано дублікат виконавчого листа по справі № 333/10765/14-ц на виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 36 486,77 дол. США - заборгованість по кредиту та процентам та 5 109,39 грн - пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, та поновлено строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

21 січня 2020 року судом направлено дублікат виконавчого листа, який представник АТ «УкрСиббанк» отримав 05 лютого 2020 року.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На час видачі виконавчого листа у справі 607/3439/14-ц був чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, а на час звернення заявника до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчих документів був чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до пункту 17.4 Розділу XIII Прикінцеві положення до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 419/310/12 (провадження № 61-13084св21) зроблено висновок, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено».

Аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10, від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 (провадження № 61-8679св22) зроблено висновок, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні вимог заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що АТ «УкрСиббанк» не надав доказів відправлення дублікату виконавчого листа № 333/10765/14-ц до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя на виконання. Врахував, що встановлений матеріалами справи факт отримання банком дублікату виконавчого листа 05 лютого 2020 року спростовує докази заявника з приводу подання заяви про прийняття виконавчого документа до виконання 30 січня 2020 року і отримання такої заяви виконавчою службою 03 лютого 2020 року, а також довідку щодо неотримання дубліката виконавчого листа банком починаючи з 03 лютого 2020 року.

За таких обставин, встановивши, що заявником не подано доказів, які б свідчили про втрату дублікату виконавчого листа, суди попередніх інстанцій зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги АТ «УкрСиббанк» та їх відображення в судових рішеннях, питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені у касаційній скарзі, є необґрунтованими, спрямованими на уникнення виконання судового рішення про стягнення заборгованості.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судами норми права у частині вирішення питання про заміну сторони у виконавчих документах та видачу дубліката виконавчих листів є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитними коштами та пені, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник