Справа № 195/1916/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

16.01.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської областів складі: головуючого судді Омеко М.В.,за участі секретаря судового засідання Мартинової Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Томаківка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованості за кредитним договором № 1352-4810 від 21.02.2024 року в розмірі 99 500,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 21.02.2024 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (https:creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний кредитний договір № 1352-4810.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 20 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів;базовий період - 30 днів; промо-ставка - 1.75% в день; знижена % ставка - 2.50% в день; стандартна % ставка - 2,50 % в день.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Відповідач свої зобов`язання не виконав.

Станом на 08.08.2024 року, загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять 99 500,00 грн., що складається з простроченої заборгованість за кредитом - 20 000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 79 500,00 грн.

Ухвалою суду від 04.11.2024 року року відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження.

25.11.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 просить суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки позивач на підтвердження даної обставини позивач надає роздруківку такого догоовру без її підпису як позичальника, та не довів обставини, на яких грунтуютьсяч позовні вимоги. Крім того вказує що позивач не довів перерахування їй тіла кредиту, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків. Просить справу розглянути без її участі та просить суд зменшити розмір відсотків , щонайменшедо заявленого позивачем розміру заборгованості за кредитом.

Позивач відповідь на відзив не надав, вдповідно до свого клопотання просить розглянути справу без участі їх представника .

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 21.02.2024 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (https:creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний кредитний договір № 1352-4810.

Зазначений кредитний договір: як вбачається з його змісту, разом із Правилами надання споживчих кредитів №01-П, затверджених 04.01.2024 року (далі - Правила) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений; у відповідності до норм частини першої статті 13 ЗУ "Про споживче кредитування" був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора С0031 .

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: ссума кредиту - 20 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів;базовий період - 30 днів; промо-ставка - 1.75% в день; знижена % ставка - 2.50% в день; стандартна % ставка - 2,50 % в день.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.

Таким чином, Королла Є.ДОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТзОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" за кредитним договором № 1352-4810 від 21.02.2024 р. в розмірі 99 500,00 грн., що складається з простроченої заборгованість за кредитом -20 000,00 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 79 500,00 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, на офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме документи: договір кредиту (примірний договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючи на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того, на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена додаткова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.

Оферта, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» та відповідно до ч.5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» включає умови, викладені у Правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення клієнту; клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати клієнт (відповідно до Правил надання споживчих кредитів клієнт повинен володіти відкритим на власне ім`я банківським рахунком в українському банку, грошовими коштами на якому має змогу розпоряджатися; - діяти від власного імені за власним інтересом, не отримувати кредит в якості представника, агента третьої особи і не діяти на користь третьої особи (вигодо набувача або бенефіціара)); після прийняття клієнтом оферти, йому на телефонний номер (зазначений клієнтом при реєстрації) надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору. В подальшому, відповідно до Правил надання споживчих кредитів, клієнт заповнює заявку на отримання кредиту на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні дані про себе, які необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про подальше надання кредиту клієнту. Клієнт несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних, зазначених під час укладання договору.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснені всі дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення кредитного договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливим.

Тобто, без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між сторонами по справі не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Можливість укладення договору вищевказаним способом підтверджується правовою позицією, яка викладена Верховним Судом у постанові від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 та ін.

Так, 21.02.2024 відповідачем було створено заявку на отримання грошових коштів в кредит, в «особистому кабінеті» клієнт отримав гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладення договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення клієнту, згідно моніторингу дій користувача в інформаційно- телекомунікаційній системі на Веб-сайті (https://creditkasa.com.ua) відповідач підтвердив ознайомлення з офертою обранням опції «Приймаю».

На виконання та у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідачу після прийняття оферти, для підписання кредитного договору № 1352-4810 від 21.02.2024 р. було надано наступний одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду - С0031, який відповідачем введено в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора.

Таким чином, як зазначено вище, один з дозволених Законом підписів було використано при укладенні кредитного договору № 1352-4810 від 21.02.2024 р. між позивачем та відповідачем.

Отже, доводи відповідача про те, що позивач не надав суду докази, що саме нею здійснено електронний підпис кредитного договору № 1352-4810 від 21.02.2024 р. не заслуговують на увагу, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом відповідача, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг).

В судовому засіданні також було встановлено, що товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору.

На підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу, позивачем долучено до позовної заяви довідку про перерахування коштів, яка містить в собі:

ID транзакції -

Сума- 20 000,00

Дата платежу 21.02.2024

Платіж №

Номер картки- НОМЕР_1

Тобто, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати клієнт (відповідно до Правил надання споживчих кредитів клієнт повинен володіти відкритим на власне ім`я банківським рахунком в українському банку, грошовими коштами на якому має змогу розпоряджатися; - діяти від власного імені за власним інтересом, не отримувати кредит в якості представника, агента третьої особи і не діяти на користь третьої особи (вигодо набувача або бенефіціара).

Таким чином, для укладання кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договір був б не укладеними, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі.

За правилами статей 12, 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитного договору, відповідачем до суду не надані.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору.

Суд зауважує, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначеного договору матеріали справи не містять.

Тобто, обставини укладення вищевказаного договору відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами.

Таким чином, відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищезазначеного договору.

Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначеного договору.

При цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін.

Таким чином, суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань.

Встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість за кредитним договором, яка становить 20 000,00 грн.

При цьому, позивач просить стягнути прострочену заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 79 500,00 грн.

Враховуючи що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 20 000 грн. в добровільному порядку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» неповернуті, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основними зобов`язанням, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача прострочену заборгованість за нарахованими процентами, суд зазначає таке.

Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Проте, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 по справі № 902/417/18 якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов?язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодним межами, а залежить виключно відвстановлення договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків). то за певних обстаин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Відповідно до п.8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу та і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов?язання .

Тому суд, враховуючи постанову Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 по справі № 902/417/18, оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 79 500,00 грн. не є співмірною кредиту у розмірі 20 000.00грн. суперечить принципам розумності та добросовісності є наслідком дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п?ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобовязань за кредитним договором.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про зменшення розміру відсотків до заявленого позивачем розміру заборгованості за кредитом, що становить 20 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від18червня 2003року №254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року.

Відповідно виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18.

Тому доводи відповідача, що у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості суд не приймає до уваги, та приходить до висновку стягнути з відповідача на користь позивача прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 20 000,00 грн. та прострочену заборгованість за нарахованими процентами 20 000,00 грн.

Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 973 грн.83 коп.

На підставі викладеного ст. ст. 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1352-4810 від 21.02.2024 р. в розмірі 40 000 /сорок тисяч/ гривень 00 коп., з яких прострочена заборгованість за кредитом 20 000 /двадцять тисяч/ грн. 00 коп. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 20 000 /двадцять тисяч/ гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати у розмірі 973 /девятсот сімдесят три/ гривні 83 /вісімдесят три/ копійки.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місцезнаходження: 01123, м.Київ, вул.Бульвар Лесі Українки, буд.26, оф.407, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ), яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Суддя: М. В. Омеко