Справа № 645/6599/24
Провадження № 2/645/479/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань - Лазаренко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та допустити рішення суду до негайного виконання.

Обґрунтовуючи доводи заяви ОСОБА_1 посилався на те, що є батьком ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Матір`ю дитини є ОСОБА_2 , майстер спорту України міжнародного класу, яка постійно перебуває на тренуваннях, зборах та змаганнях. З моменту народження син мешкає разом з батьком. Знаходиться на повному його утриманні. Зазначав, що йому стало відомо, що мати дитини, ОСОБА_4 , прийняла запрошення та найближчим часом планує переїхати до Канади для роботи і постійного проживання, що підтверджується проставленою візою в її закордонному паспорті. Тому виникла необхідність у вирішенні питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності захисту прав та інтересів дитини, яка виховується тільки одним із батьків. Вказував, що встановлення юридичного факту йому необхідне для юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності захисту прав та інтересів дитини, яка виховується тільки одним із батьків. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 07.11.2024 року.

Ухвалою суду від 14.01.2025 року закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Нечитайло М.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд на підставі поданих позивачем доказів встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, представник зазначила, що встановлення даного факту необхідно позивачу для захисту прав та інтересів дитини сторін, який виховується одним з батьків.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що погоджується з позовними вимогами, оскільки вона майже не приймає участі у вихованні сина. Щодо участі в матеріальному утриманні дитини зазначила, що сплачує аліменти.

Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомлено.

За результатом розгляду даної справи суд приходить до таких висновків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

У цій справі, заявник просить встановити факт самостійного виховання та утримання дитини. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 стверджує, що він самостійно виховує та утримує малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до Довідок про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 17-18).

З Акту обстеження умов проживання, складеному представниками Служби у справах дітей по Немишлянському району 23.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані за адресою : АДРЕСА_1 , де для виховання та розвитку дитини створені всі умови (а.с. 19).

Відповідно до довідки № 02-23/228 від 14.05.2024 року КЗ «Харківський ліцей № 72 Харківської міської ради» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається у даному навчальному закладі (а.с. 32).

З характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від КЗ «Харківський ліцей № 72 Харківської міської ради», вбачається, щор дитина характеризується позитивно, вихованням хлопця займається його батько ОСОБА_1 , мати цікавиться його успіхами в навчанні, не відвідує батьківські збори, займає пасивну позицію в життя сина (а.с. 33).

Відповідно до довідки № 166 від 22.05.2024 року ГО «Спортивне товариство Юніор» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 займається в даному клубі баскетболом. Батько постійно піклується та вникає у тренувальний процес і поведінку сина (а.с. 34).

Позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно, має постійний дохід, являється волонтером та має нагороди (а.с. 35-45).

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_2 є майстром спорту України міжнародного класу зі спортивної гімнастики (а.с. 8) та отримала запрошення від спортивного клубу Канади приєднатися до команди тренерів (а.с. 23-24).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Тому смерть, до прикладу, батька дитини є підставою для припинення його обов`язку утримувати дитину.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само, як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

У цій справі встановлення заявленого ОСОБА_1 факту, фактично ґрунтується на доведенні ухилення матері спільного із заявником сина від виконання своїх обов`язків щодо утримання, виховання своєї дитини.

ВП ВС у постанові від 11.09.20924 у справі № 201/5972/22зазначила, що оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Однак з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що сторони спору щодо виховання та утримання малолітнього сина не мають. Таким чином позовні вимоги є недоведеними.

Керуючись ст.ст.258-259,264-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , адреса: м.Харків, вул. Чернишевська, 55.

Повний текст рішення складено до 21.01.2025 року.

Суддя О.Ю.Алтухова