Справа № 485/2332/24
Провадження №2/485/42/25
РІШЕННЯ

іменем України

22 січня 2025 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Яворського С.Й.,

секретаря судового засідання Камінського Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Широківської сільської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав

встановив:

20 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказуючи на ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, та стягнути з ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1211.20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 25 липня 2011 року перебували з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. 25 червня 2013 року шлюб між ними було розірвано, свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 25 червня 2013р. (а.с.7)

Від шлюбу, мають спільну дитину, яка народилась після розірвання шлюбу- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторне свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 19 вересня 2024р. актовий запис № 17, видане Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м.Одеса). (а.с.8)

Після розірвання шлюбу, Відповідачка по справі повернула своє дівоче прізвище " ОСОБА_4 " та зареєструвала дитину, яка народилася після розірвання шлюбу на своє дівоче прізвище. Після розірвання шлюбу та народження дитини Відповідачка почала вести розгульний спосіб життя, не дозволяла Позивачу спілкуватися з донькою.

Відповідачка по справі ніяким чином не піклувалася про дитину, не проявляла зацікавленості в її подальшій долі, не цікавилася станом здоров`я, не виконувала покладені на неї обов`язки, як матері дитини, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливало на фізичний розвиток дитини, як складову виховання.

Враховуючи викладене, Позивач був вимушений звернутися до комісії з питань захисту прав дитини Снігурівської районної державної адміністрації із заявою про визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання Позивача.

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Снігурівської районної державної адміністрації № 72 від 24.11.2012 року, місце проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено разом з Позивачем (батьком). (а.с.9)

Після цього Відповідачка по справі взагалі перестала цікавитися життям дитини, переїхала проживати в інше місце, не повідомивши куди, не надавала будь якої допомоги, в тому числі, не сплачувала аліменти. Станом на день звернення до суду, дитина повністю перебуває на утриманні Позивача (батька).

Відповідно до довідки Новопетрівської гімназії Широківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області № 80 від 28.10.2024 року, ОСОБА_3 є ученицею 5 класу Новопетрівської гімназії з початковою школою та дошкільним підрозділом. Мати дівчинки - ОСОБА_2 контакту з керівництвом гімназії не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з класним керівником дитини- не спілкується. Батько самостійно виховує та забезпечує потреби ОСОБА_5 . (а.с.10)

Службою у справах дітей Широківської сільської ради проведено обстеження матеріально - побутових умов проживання дитини, за результатом чого складено Акт.

Відновідно до висновку акту батько- ОСОБА_6 , створив нaлeжнi умови для проживання та розвитку дитини. Умови проживання відповідають санітарно - гігієнічним нормам, дитина здорова та ічого не потребує, Відповідачка в свою чергу не проживає з родиною, не цікавиться життям дитини, тим самим не виконує свої батьківські обов`язки. Місце знаходження її- невідоме. (а.с.11)

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідачки до своїх батьківських обов`язків.

Позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що відповідач вела розгульний спосіб життя, 10 років тому покинула дитину. Дитиною не цікавиться зовсім, за ці 10 років жодного контакту з відповідачкою не було. Дитина останню не знає.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, судом згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи- Служби у справах дітей Широківської сільської ради Миколаївської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Крім цього вказала, що відповідач 10 років не цікавиться дитиною, місце перебування останньої невідоме. Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити відповідачку баттьківських прав.

Малолітня ОСОБА_3 в судовому засідання пояснила, що хоча відповідач являється її мамою, однак її вона не пам`ятає. 10 років її не бачила та з нею ніколи не розмовляла. Її вихованням та утриманням займається батько з бабусею. Ніколи не отримувала нічого від мами.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України.

Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Новопетрівка, Баштанського району, Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м.Одеса), 19 вересня 2024 року, серія НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Її батьки: батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 25.06.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраціїйної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області.

Шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 , який був зареєстрований 25 липня 2011 року, розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 25 червня 2013р. Після розірвання шлюбу Відповідачці присвоєно дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Снігурівської районної державної адміністрації № 72 від 24.11.2012 року, місце проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено разом з батьком ОСОБА_1 за його місцем проживання.

Відповідно до довідки № 80 від 28.10.2024, виданої, директором Новопетрівської гімназії з початковою школою та дошкільним підрозділом, ОСОБА_6 , батьку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениці 5 класу, мати дівчинки - ОСОБА_2 контакту із керівництвом гімназії не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з класним керівником не спілкується, батьківські збори не відвідує.

Актом обстеження матеріально-побутових умов встановлено, за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_3 . ОСОБА_1 з 2014 року самостійно виховує та утримує свою доньку, піклується про добробут та стан здоров`я дитини. Умови для проживання дитини створені, житло облаштоване відповідно до потреб малолітньої дитини.

Згідно довідки №310, виданої 06.12.2024 старостою Новопетрівського старостинського округу Широківської сільської ради Касапа В.В., ОСОБА_2 , яка прописана за адресою АДРЕСА_1 , за місцем прописки не проживає на протязі десяти років. Її місцезнаходження невідоме.

У висновку комісією з питань захисту з прав дитини виконавчого комітету Широківської сільської ради визнано за доцільне позбавити громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав по відношенню до дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Кожен із вищезазначених факторів має місце по відношенню до доньки відповідачки. Вона самоусунулася від виховання та утримання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Враховуючи те, що згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, така заперечень до суду щодо позовних вимог не надала, виявила байдужість до долі дитини, виконувати батьківські обов`язки бажання не виявила, до суду жодного разу не з`явилася.

Малолітня ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила, що мами не пам`ятає, оскільки не бачила її 10 років. Мама жодним чином не приймає участі в її вихованні чи утриманні. Вона за цей період жодного разу не спілкувалась з мамою, мама жодного разу за 10 років її не відвідувала. Проживає з татом та бабцею. Психолог пояснила, що у спілкуванні з дитиною та надаючи пояснення суду дитина вільно висловила свою думку, ознак психолічного впливу та навіювання не вбачається.

Така поведінка матері є винною по відношенню до дитини.

В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини.

З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідачки ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 145, 148, 150, 164, 165, 166, 180, СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 280, 282, 284, 287, 289, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Широківської сільської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП- НОМЕР_3 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП- НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП- НОМЕР_4 , судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП- НОМЕР_4 ;

Відповідачка- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП- НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення - 23.01.2025 року.

Суддя С.Й. Яворський