Справа № 350/81/25
Номер провадження 2-о/350/102/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Сокирко Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу; заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 17 січня 2025 року звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки від 6 червня 1983 року НОМЕР_1 .

Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини третьої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Перевіривши заяву з додатками на відповідність вимогам статті 293-294, 318 Цивільного процесуального кодексу України, вбачається, що вона містить в собі наступні недоліки.

Заявниця у своїй заяві посилається, що "мені відмовлено в нарахуванні пенсії за віком та не зараховано необхідний пенсійний стаж у зв`язку із наявною невідповідністю у прізвищі на титульній сторінці трудової книжки".

Однак, окрім зазначення наведеного, жодних доказів фактичного звернення до Пенсійного фонду і отримання нею відповіді/відмови/роз`яснення, що стало підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу заявницею до поданої заяви не долучено і не зазначено причин недолучення.

Згідно статті 318 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Проте, всупереч положенням даної норми закону, заявницею не додані докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, та не зазначено причин неможливості надання доказів, що слугували підставою звернення до суду.

Окрім того, заявницею до заяви не долучено копії трудової книжки, а тільки титульну сторінку, що унеможливлює встановити ким була заповнена трудова книжка та не зазначено причин недолучення такої копії.

За наявності зазначених недоліків відкрити провадження у справі неможливо, тому відповідно до чстини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України заява підлягає залишенню без руху.

Таким чином, заявниці на виконання ухвали судді про залишення заяви без руху необхідно долучити вмотивовану відмову заінтересованої особи у здійсненні нарахування пенсії за віком та належним чином засвідчені копії аркушів (із усіма наявними в ній записами) трудової книжки.

Залишаючи заяву без руху слід зазначити, що залишення заяви без руху не є обмеженням права заявника на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, Цивільний процесуальний кодекс України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання заявником цих вимог та прийнятності заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Керуючись частиною першою статті 185, статтею 318 Цивільного процесуального кодексу України, п о с т а н о в и л а :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу; заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, залишити без руху. Надати заявниці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому цієї ухвали. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сокирко Л.М.