Справа № 482/2210/24
Номер провадження 2/482/54/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2025 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Кічули В.М., за участю секретаря судового засідання Алєксєєнко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Онищенко Л.В., звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування позову зазначено, що 28.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. (діяльність якого припинена) було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 24414, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором № 1296860 від 06.12.2018 року, укладеного між ТОВ «Дженесіс Фінанс» та ОСОБА_1 , за період з 22.05.2019 року по 28.04.2021 року в розмірі 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1653,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 16377,00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею, та за вчинення цього виконавчого напису 930,00 грн., та в загальному 21960,00 грн.

Посилаючись на те, що на момент вчинення виконавчого напису борг не мав безспірного характеру, оскільки не був узгоджений сторонами та фактично позивач не знав про його існування взагалі, оскільки жодного разу не отримував жодної письмової вимоги щодо вказаного боргу, а також не отримував повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні, в той час як з виконавчого напису вбачається, що початковим кредитором було ТОВ «Фінансова компанія Верона» яка нібито відступила свої вимоги на підставі договору факторингу ТОВ «Дженесіс Фінанс», а ті в свою чергу відступили право вимоги ТОВ «Українські фінансові операції». Спірний виконавчий напис був вчинений нотаріусом за відсутності всіх необхідних документів, зокрема оригіналу кредитного договору та договорів переуступки права вимоги, документів та доказів направлення, а також отримання боржником повідомлення про наявність заборгованості, а тому виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, позивач просить про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивач та його представниця у судове засідання не з`явилися, але від позивача надійшла письмова заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, право надання відзиву не скористався.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне.

28.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 24414, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором № 1296860 від 06.12.2018 року, укладеного між ТОВ «Дженесіс Фінанс» та ОСОБА_1 , за період з 22.05.2019 року по 28.04.2021 року в розмірі 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 153,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 16377,00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею, та за вчинення цього виконавчого напису 930,00 грн., та в загальному 21960,00 грн.

26.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д.О. відкрито виконавче провадження № 66284644 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 21960,00 грн., про що винесено відповідну постанову.

Далі зазначене виконавче провадження перейшло до наступного приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул І.І., та зазначеним виконавцем винесено постанову від 19.09.2023 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Наразі виконавче провадження перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Химича Олександра Миколайовича.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 79494/ПІ-П-2395/37.1 від 20.03.2023 року, діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_2 припинено 30.12.2021 року наказом Міністерства юстиції України № 4722/5.

Як вбачається із тексту самого виконавчого напису № 24414 від 28.04.2021 року, він був вчинений на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 рок, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до оскаржуваного виконавчого напису була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з правовою позиціє, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 , у зв`язку із чим приписами п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь Держави в розмірі 1453,44 грн., що складається з 968,96 грн. за подання до суду позовної заяви та 484,48 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 141, 142, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24414, вчинений 28 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором № 1296860 від 06.12.2018 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» (03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, прим. 2, ) на користь Держави (Миколаїв.ГУК/тг м.Нова Одеса/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37992030, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Рахунок отримувача UA0014468, Код класифікації доходів бюджету 22030101) 1453,44 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні 44 копійки) судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Головуючий суддя В.М. Кічула