Провадження № 2/204/1070/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Карнаух В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила: розірвати шлюб з відповідачем; після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 »; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. В обґрунтування позову вказує на те, що 26 березня 2021 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сторони мають різні погляди на сімейне життя, а також між сторонами виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть з кінця жовтня 2024 року, проживають окремо. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свого сина, відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини. На теперішній час позивач не має можливості самостійно утримувати сина та забезпечувати його матеріально. При цьому, відповідач є здоровим, працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. На переконання позивача, відповідач має можливість сплачувати на утримання сина частину від усіх видів його доходів щомісячно. Крім того, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач перебуває у декретній відпустці та не має джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому вона вимушена просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі частини від усіх виді доходів відповідача щомісячно. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом.

15 січня 2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 Бібік О.М. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі № 204/12364/24, в якому вона просила забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 22 січня 2025 року на 10.30 год. та всіх подальших судових засідань по даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Розглянувши вказане клопотання, суд, керуючись ч. 2 ст. 212 ЦПК України, ухвалив відмовити у його задоволенні, оскільки вказана заява була передана судді канцелярією суду лише 20 січня 2025 року (у перший робочий день після відпустки судді), тобто менше, ніж за п`ять днів до судового засідання, призначеного на 22 січня 2025 року, о 10.30 год., що позбавляє суд можливості забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника Бібік О.М. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Своїх заперечень проти позовних вимог у поданій заяві не зазначив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 26 березня 2021 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб, актовий запис № 255, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 26 березня 2021 року (а.с. 19).

Від подружнього життя у сторін народилася спільна дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 02 вересня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 499 (а.с. 18). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач.

Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сторони мають різні погляди на сімейне життя, а також між сторонами виникали непорозуміння та сварки, що робить спільне життя неможливим.

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо.

Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відсутність у поданій відповідачем заяві про розгляд справи за його відсутності будь-яких заперечень проти позовних вимог про розірвання шлюбу суд оцінює як визнання позову в цій частині та згоду на його розірвання.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином вимоги в частині зміни прізвища позивача на її дошлюбне прізвище також підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю позивачем по справі та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним.

Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільної дитини.

Відсутність у поданій відповідачем заяві про розгляд справи за його відсутності будь-яких заперечень проти позовних вимог про стягнення з нього аліментів у розмірі частини на утримання дитини суд оцінює як визнання позову в цій частині та згоду на стягнення з нього аліментів в межах заявлених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 17 грудня 2024 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, на користь матері ОСОБА_1 , та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на її утримання, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

У частині 2 статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Як вже було зазначено вище, малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю позивачем по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тобто, основною обов`язковою умовою для надання матеріальної допомоги дружині до досягнення дитиною трирічного віку, є існування об`єктивної можливості чоловіка надавати таку допомогу.

Про наявність у відповідача будь-яких хронічних захворювань, які б перешкоджали йому працювати, відповідач у поданій до суду 15 січня 2025 року заяві про розгляд справи за його відсутності, не повідомляв, як не повідомляв і про наявність у відповідача на утриманні будь-яких інших осіб, крім малолітнього ОСОБА_4 .

Враховуючи, що відповідач по справі перебуває у працездатному віці, суд вважає, що відповідач є таким, що може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

Відсутність у поданій відповідачем заяві про розгляд справи за його відсутності будь-яких заперечень проти позовних вимог про стягнення з нього аліментів у розмірі частини на утримання дружини суд оцінює як визнання позову в цій частині та згоду на стягнення з нього аліментів в межах заявлених позовних вимог.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

З урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, беручи до уваги, що з відповідача на користь позивача також стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, суд вважає, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання позивача як дружини буде 1/4 частина від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Згідно приписів ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Таким чином, підсумовуючи наведене, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, беручи до уваги, що з відповідача на користь позивача також стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на її утримання як дружини, до досягнення їх дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 17 грудня 2024 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів для утримання дружини з урахуванням встановлених у справі обставин, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дружини в межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір за позовними вимогами про розірвання шлюбу у розмірі 1 211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з цим, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі ст.ст. 75, 79, 80, 84, 104, 105, 110, 112, 113, 180-184, 191 СК України, та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 430 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 26 березня 2021 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 255 розірвати.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) аліменти на її утримання як дружини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 17 грудня 2024 року і до досягнення їх дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок) на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез