Провадження № 2/752/154/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 січня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Давиденко С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

28.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_2 ..

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він та відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2000 року по 13.03.2020 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання їх з відповідачкою ОСОБА_2 шлюбу, син виявив бажання проживати з ним через погане ставлення його матері до нього. У свою чергу ОСОБА_2 заявила, що син повинен покинути квартиру разом із батьком і він з обома дітьми залишили квартиру їх постійного проживання, відповідно з травня місяця 2020 року він та двоє їх спільних з відповідачкою дітей мешкають за адресою - АДРЕСА_1 і повністю знаходяться на його утриманні.

Між дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є тісні стосунки, які не можна розривати, а тому 16.03.2020 року він звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання обох дітей разом із ним. Враховуючи, що ОСОБА_2 не надає коштів на утримання дітей, які проживають разом із ним, мотивуючи тим, що діти проживають з ним і відповідно він має їх утримувати, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду.

Провадження у справі відкрито 22 жовтня 2020 року з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

01.03.2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування зустрічного позову, відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 послалася на те, що адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання дітей є - АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_1 самоуправно змінив місце перебування дітей, не утримує їх. Протягом 2017 - 2020 років вона здійснювала витрати на домашнє господарство та утримання дітей.13.03.2020 року їх шлюб з ОСОБА_1 було розірвано. ОСОБА_1 заявлено спір щодо визначення місця проживання їх спільних дітей з батьком. Вважає, що самоуправно змінивши місце проживання дітей ОСОБА_1 створив передумову для звернення з позовом про стягнення аліментів. ОСОБА_2 також вважає, що надані позивачем за первісним позовом докази є недопустимими, оскільки не засвідчені належним чином, витрати ОСОБА_1 на утримання дітей не доведені належним чином. Метою подання такого позову є вочевидь намір отримати додаткові матеріальні блага за її рахунок.

Вона ж створила належні умови для проживання дітей за місцем реєстрації їх місця проживання. Місце проживання дітей з батьком не визначено, останній обіймає посаду директора ТОВ «Глобал Компонентс» має дохід, що є підставою для стягнення аліментів у частці від його доходів.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей у загальному розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 січня 2021 року.

Ухвалою суду від 15.07.2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів прийнято до провадження та об`єднано в одне провадження з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Подальший розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

19.07.2021 року ОСОБА_2 подала до суду відзив на позов ОСОБА_1 до неї про стягнення аліментів.

У відзиві на позов відповідачка ОСОБА_2 стверджувала, що ОСОБА_1 самоуправно визначив місце проживання їх спільних дітей з ним, дітьми не опікується, у такий спосіб має намір отримати за її рахунок матеріальні блага. Просила відмовити ОСОБА_1 у стягненні з неї аліментів на утримання дітей.

23.08.2021 року ОСОБА_1 подав відзив на зустрічний позов ОСОБА_2 .. Вказав, що 16.03.2020 року він звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання їх спільних з відповідачкою дітей з ним. У травні 2020 року ОСОБА_2 , погрожуючи завдати дітям шкоди, вигнала його з дітьми з квартири. Він самостійно повністю забезпечує всі потреби дітей, основні продукти придбаває на ринку, а тому у нього відсутні чеки на їх придбання. Мати дітей не турбується про них, а її намір визначити місце проживання однієї дитини з нею викликаний потребою закріпити за собою житло. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

08.09.2023 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме пункту 4 прохальної частини зустрічного позову, який виклала в редакції : 4) стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у загальному розму 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 30 серпня 2018 року.

26.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі.

У судове засідання, призначене на 21.11.2024 року сторонни у справі не з`явилися.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, підтвердив, що, починаючи з травня 2020 року обоє їх спільних з відповідачкою дітей перебували на його повному утриманні, а з 03.09.2022 року відповідачка насильно вивезла дочку в невідомому йому напрямку.

Відповідачка за первісним позовом 18.11.2024 року надіслала на адресу суду докази на підтвердження часткової оплати нею витрат на навчання сина та довідку з місця навчання дочки.

Суд визнав за можливе розглянути справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів за відсутності сторін, ухвалити рішення на підставі наявних у справі даних.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2000 року і по 20.08.2014 року (а.с.5,114).

Сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7,9).

Звертаючись до суду з позовом, про стягнення аліментів, позивач послався на те, що з травня місяця 2020 року їх спільні з відповідачкою діти проживають з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 , звертаючиь до суду з зустрічним позовом, стверджувала, що позивач ОСОБА_1 самовільно без її на те згоди визначив місце проживання дітей з ним, вона ж приймає участь у матеріальному забезпеченні дітей, діти мають проживати з нею, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно.

У заяві від 21.11.2024 року про розгляд справи за відсутності позивача, останній вказав, що з 03.09.2022 року відповідачка ОСОБА_2 насильно відібрала від нього дочку ОСОБА_7 і наразі дочка проживає з матір`ю за межами України, ним вживаються заходи щодо її повернення.

Позивач ОСОБА_1 стверджував, що він самостійно утримує дітей, відповідачка ОСОБА_2 стверджувала, що, незважаючи на проживання дітей з батьком, діти перебувають на її утриманні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, правилами статті 82 цього ж Кодексу встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом також встановлено, що між сторонами у справі мав місце спір за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом із батьком та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю, за результатами якого Київським апеляційним судом 18.03.2024 року було ухвалено судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей . Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із батьком ОСОБА_1 .. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дочки з матір`ю відмовлено. (а.с.113-141 тому №3).

Як видно зі змісту постанови прийнятої 18.03.2024 року Київським апеляційним судом за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.08.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом із батьком та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю судом встановлено, що ОСОБА_1 разом із дітьми фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Розпорядженням №747 від 13.11.2020 року Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації було визначено способи участі матері ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дітьми. Діти бажали зустрічатися з матір`ю тільки у присутності батька, відмовлялися проводити літній відпочинок та канікули з матір`ю. ОСОБА_1 створені належні умови для виховання та розвитку дітей. У вересні 2022 року ОСОБА_2 змінила місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 без згоди батька та вивезла її за межі України. (а.с.113-141 тому №3).

Наразі, у суду наявні підстави для висновку, що діти сторін у справі з травня 2020 року проживали з батьком, позивачем у справі ОСОБА_1 , останній виконував усі обов`язки щодо виховання і розвитку дітей та їх забезпечення, а з третього вересня 2022 року малолітня дочка ОСОБА_4 проживає з матір`ю, відповідно перебуває на її утриманні.

Надані суду відповідачкою ОСОБА_2 докази на підтвердження її витрат на утримання дітей у період часу з травня 2020 року і по третє вересня 2022 року, що на аркушах справи №№ 188 - 193, 195 - 198, 200 - 206, 229 - 248 тому за №1, а також на аркушах справи №№ 107 - 109 тому за №2 не можуть бути прийняті судом до уваги, як належні докази, оскільки зі змісту касових квитанцій на оплату придбаних товарів не встановлено, що такі витрати понесені саме ОСОБА_2 на утримання її ж дітей .

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача.

Суд приймає до уваги те, що сторони у справі є особами працездатного віку, мають доходи та можливість виконувати батьківські обов`язки щодо утримання дітей.

У суду відсутня будь-яка інформація про наявність у сторін у справі аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів.

При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України. та норми статті 7 Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік щодо прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Кожна зі сторін у справі, звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів просила стягнути аліменти у частці від доходу.

При вирішенні заявлених позовних вимог суд також приймає до уваги, що відповідачка, звертаючись до суду з зустрічним позовом, просила стягнути аліменти на обох дітей у той же час заявляла спір про визначення місця проживання з нею тільки дочки.

Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За положенням частини 4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 1 ст. 160, ст.161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Аналіз фактичних обставин справі і зібраних у справі доказів свідчить про те, що діти сторін у справі з травня 2020 року проживали з батьком, а з третього вересня 2022 року дочка ОСОБА_4 проживає з матір`ю і по теперішній час фактично проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , перешкоджає батьку у спілкуванні з дочкою, останній не приймає участі у матеріальному забезпеченні дочки.

Не містять матеріали справи і доказів щодо участі матері в утриманні сина ОСОБА_3 .

§ 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Крім того у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22) міститься висновок про те, що існування судового рішення 2019 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення, існування такого рішення не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні аліментів на користь того з батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини. Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини

З огляду на аналіз судової практики, а також встановлені судом обставини, що діти сторін у справі з травня 2020 року проживали з батьком та перебували на його утриманні, а з третього вересня 2022 року і по теперішній час малолітня дочка сторін проживає з матір`ю, то відповідно суд доходить висновку про стягнення з відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 з 28.07.2020 року і по 02.09.2022 року, а з 03.09.2022 року стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 ; з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 з 03.09.2022 року і до фактичного відібрання дочки від матері для постійного проживання з батьком або ж до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43,141,150,164,166,180,182, 189,244 Сімейного кодексу України, ст. 60 Цивільного кодексу України, ст.ст. 141,258-260,280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження: смт Калита Броварського району Київської області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти таких прожиткових мінімумів на кожну дитину щомісячно, починаючи з 25 липня 2020 року і до 02 вересня 2022 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження: смт Калита Броварського району Київської області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти таких прожиткових мінімумів на для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 вересня 2022 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження: смт Калита Броварського району Київської області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження: місто Київ, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти таких прожиткових мінімумів на для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 вересня 2022 року і до фактичного відібрання дочки від матері ОСОБА_2 для постійного проживання з батьком ОСОБА_1 , або ж до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження: місто Київ, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Г. Плахотнюк