Справа 688/4966/24
№ 2/688/115/25
Рішення

Іменем України

(заочне)

16 січня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Березюк Н.П.,

за участі секретаря судових засідань - Кулеші Л.М.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з 20.10.2007 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем має трьох неповнолітніх синів: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сімейне життя не склалось, рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 13.06.2016 року шлюб між ними розірвано. Окрім того, судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 вчиняв в сім`ї насильство, не надавав матеріальної допомоги дітям та ухилявся від їх виховання.

З часу припинення шлюбних стосунків, відповідач, життям дітей та їхнім розвитком не цікавиться, в достатній мірі матеріально їх не забезпечує, з дітьми контактів не підтримує, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з ними та приймати участь у їх вихованні. Відповідач уникає зустрічі з позивачкою, на її телефонні дзвінки не відповідає. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. З часу відсутності ОСОБА_3 позивачка з синами, проживає у належному їй будинку АДРЕСА_1 . Дітям забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачкою та синами, рідними позивачки склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню синів.Дітям вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я задовільний. Нагляд за станом здоров`я дітей позивачка здійснює особисто. Відповідач участі в цій сфері життя синів не приймав і не приймає. Сини відвідують школу, відповідач у школі жодного разу синів не провідував, участі у батьківських зборах не приймав.

ОСОБА_3 ніяким чином не піклується про синів, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток , підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складовою виховання; не спілкується з синами в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дитям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, тобто створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Позивачка ОСОБА_1 , після розірвання шлюбу з відповідачем, з 2017 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 , з яким 14 вересня 2024 року уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_8 . Під час спільного проживання з ОСОБА_7 , у дітей з останнім склались добрі стосунки, вони називають його батьком і він має намір їх усиновити.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування встановлено, що відповідач участі у вихованні дітей не бере, навчанням та здоров`ям не цікавиться, матеріально не допомагає, а тому орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, викладених у ньому. Позивачка суду пояснила, що з відповідачем не спілкується відповідач уникає зустрічі з нею, на її телефонні дзвінки не відповідає. Всі питання щодо виховання дітей вирішує вона самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Сини відвідують школу, батько дітей у школі жодного разу синів не провідував, участі у батьківських зборах не приймав.

Відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Просила позов задовольнити.

Позиція відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 у підготовчі та судові засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення засідань повідомлявся за останнім відомим місцем проживання та місцезнаходженням його майна, а також шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, вважається повідомленим про розгляд справи. Відповідач заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності не надав, не повідомив про причину неявки, відзив на позов не подав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Занов`як І.С. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника, висновок підтримав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

24.10.2024 позивачка звернулася до суду з даним позовом.

28.10.2024 суд отримав відомості про зареєстроване місце проживання відповідача.

29.10.2024 суд відкрив провадження в справі та призначив в справі підготовче засідання на 19.11.2024, яке відкладалося на 25.11.2024 та 02.12.2024 у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем судової повістки.

02.12.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 18.12.2024, розгляд справи відкладався на 18.12.2024, 26.12.2024 та 16.01.2025.

16.01.2025 у судовому засіданні постановлено ухвалу протокольної форми про заочний розгляд справи.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України).

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітніх синів: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Діти проживають з матір`ю по АДРЕСА_1 та перебувають на її повному утриманні.

Шлюб між сторонами розірвано, відповідач не цікавиться синами, участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання синів не надає, не турбується фізичним, моральним розвитком дітей.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо дітей: неповнолітнього ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказані обставини встановлені поясненнями позивачки, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та письмовими доказами: копією паспорта позивачки, копією свідоцтва про шлюб, копіями свідоцтв про народження дітей, копією рішення Шепетівського міськрайонного суду про розірвання шлюбу, довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , копією паспорта ОСОБА_9 , довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , висновком органу опіки та піклування від 16.10.2024; довідками з Пліщинської гімназії з дошкільним підрозділом Шепетівської міської ради від 17.09.2024 №133, від 17.09.2024 №134 та іншими матеріалами справи.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 2, 3, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя.

Оцінка суду.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

В рішенні ЄСПЛ від 10 вересня 2019 року у справі «СтрандЛоббен та інші проти Норвегії» (StrandLobbenandOthers v. Norway, заява № 37283/13) зазначено, що коли інтереси дитини суперечать інтересам батьків, органи влади повинні встановлювати справедливий баланс цих інтересів, при цьому особливе значення надається найкращим інтересам дитини.

Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та «відновлення» сім`ї.

У матеріалах справи містяться переконливі докази винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Так з часу припинення шлюбних стосунків, відповідач, життям дітей та їхнім розвитком не цікавиться, в достатній мірі матеріально їх не забезпечує, з дітьми контактів не підтримує, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з ними та приймати участь у їх вихованні, хоча має таку можливість, оскільки позивачкою не чинилися перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Відповідач протягом «розумного часу» без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо нехтує ними. Відповідач втратив зв`язок із позивачкою та синами.

На засідання органу опіки та піклування та в судове засідання відповідач не з`явився, що додатково свідчить про відсутність у нього наміру налагодити зв`язок з дітьми та байдуже ставлення до долі синів. Свої батьківські обов`язки, без поважних причин, відповідач повністю поклав на позивачку - матір дітей та відмовився від підтримання контактів з синами.

Обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дітей, оскільки він не вчинив будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя, виховувати дітей, створити для них гідні умови та забезпечити їм достатній рівень життя.

Врахувавши конкретні обставини справи, «якнайкращі інтереси дітей», а також те, що відповідач не підтримує стосунків з синами протягом тривалого часу, не цікавиться їх життям, свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, оскільки він злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Матеріали справи не містять доказів того, що йому перешкоджали у спілкуванні з дітьми.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються витрати позивачки по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180, 181, 183 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітніх синів ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 20 вересня 2024 року, орган, що видав 6831, РНОКПП НОМЕР_2 .

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, місцезнаходження: м. Шепетівка, вул. Соборності, буд. 4, Хмельницької області.

Повний текс рішення складено 21.01.2025.

Суддя Неоніла БЕРЕЗЮК