ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1718/25 Справа № 204/2221/24 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлової Тетяни Євгенівни, Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про встановлення факту припинення іпотеки, припинення запису про іпотеку та запису про обтяження, погашення запису про заборону відчуження на нерухоме майно,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Онасенко Олег Миколайович,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськавід 23 жовтня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

11.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом, в якому просив встановити факт припинення іпотеки за договором іпотеки №1573/ДЗ-3 від 22 серпня 2007 року, який укладено між позивачем та Закритим акціонерним товариством «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. 22 серпня 2007 року на бланку серії та номер: ВЕХ 043260-63 і зареєстрований в реєстрі за №1908, щодо нерухомого майна, що належить позивачу, а саме: нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01, та в цілому складається з: склад хімцеху літ.Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз.1,2, загальною площею 372,7 кв.м.; припинити запис про іпотеку від 28 серпня 2007 року №5648813 та запис про обтяження від 22 серпня 2007 року №5648784 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, що належить позивачу, а саме: нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01, та в цілому складається з: склад хімцеху літ.Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз.1,2, загальною площею 372,7 кв.м.; погасити запис про заборону відчуження на нерухоме майно від 22 серпня 2007 року, реєстраційний номер обтяження: 5527712 та запис від 28 серпня 2007 року, реєстраційний номер обтяження: 5553154, тип обтяження: іпотека, щодо об`єкта обтяження, що належить позивачу, а саме нежитлової будівлі, склад хімцеху літ.Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз.1,2, загальною площею 372,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 19242879.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськавід 23 жовтня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлової Тетяни Євгенівни, АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про встановлення факту припинення іпотеки, припинення запису про іпотеку та запису про обтяження, та погашення запису про заборону відчуження на нерухоме майно відмовлено повністю.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

12.11.2024 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Онасенко Олег Миколайович надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськавід 23 жовтня 2024 рокута ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» не зверталось до суду з позовом, а також не зверталось з вимогою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до частини четвертої статті 593 ЦК України, що в свою чергу є підтвердженням факту припинення будь-яких зобов`язань позивача ( ОСОБА_2 ) перед АТ КБ «ПриватБанк» (відповідач).

Окрім того, відповідач (АТ КБ «Приватбанк») намагався реалізувати своє право на підставі договору про задоволення прав іпотекодержателя, який заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року по справі №204/3047/17 було визнано недійсним.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

У судовому засіданні адвокат Онасенко Олег Миколайович доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с. 154 - 162), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Згідно з договором купівлі-продажу від 24 травня 2007 року ТОВ «Стілмет» передало у власність позивача склад хімцеху літера Е-1 з прибудовою літера е-1, поз. 1, 2 загальною площею 372,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-19).

12 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ТОВ «Стілко ЛТД» було укладено кредитний договір № 1573, відповідно до умов якого банк надав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом у сумі 384 000 доларів США для поповнення обігових коштів строком до 12 липня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,6 % річних (а.с.20-24).

Додатковими угодами від 22 серпня 2007 року № 1 та від 06 лютого 2009 року № 2 до вказаного договору було внесено зміни, а саме збільшено кредитний ліміт до суми 500 000 доларів США та розмір відсотків за його користування до 19,1 % річних (а.с.24,27-28).

22 серпня 2007 року між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», укладено договір іпотеки № 1573/ДЗ-З, відповідно до умов якого в якості забезпечення виконання ТОВ «Стілко ЛТД» своїх зобов`язань за кредитним договором від 12 липня 2007 року № 1573 позивач передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме склад хімцеху літера Е-1 з прибудовою літера е-1 поз. 1, 2 загальною площею 372,7 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1 (а.с.25).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2016 року, яке набрало законної сили 04 квітня 2016 року, у справі №199/3702/15-ц у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за укладеним 12 липня 2007 року кредитним договором № 1573 відмовлено в повному обсязі. Рішення суду обґрунтовано, у тому числі, й тим, що порука ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 12 липня 2010 року на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України припинилася, отже припинився і обов`язок поручителів нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням (а.с.35-38, 122-123).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року юридичну особу ТОВ «Стілко ЛТД» ліквідовано, про що 18 лютого 2019 року здійснено відповідну державну реєстрацію припинення юридичної особи (а.с.39-47).

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року, яке набрало законної сили 06 лютого 2019 року, у справі №204/3047/17 позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлова Тетяна Євгенівна, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, скасування запису про державну реєстрацію права власності задоволено; визнано договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 22 серпня 2007 року, серії та номер 1909, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. недійсним; скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 5648747 про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», код ЄРДПОУ: 14360570 на нерухоме майно, а саме: склад хімцеху літ. Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз. 1,2, загальною площею 372,7кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27-34).

На звернення позивача від 15 травня 2023 року щодо зняття заборони на відчуження на належний йому об`єкт нерухомості, а саме склад хімцеху літ. Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз. 1,2, загальною площею 372,7кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для зняття обтяження за кредитним договором №1573 від 12 липня 2007 року рекомендував звернутися до нотаріуса (а.с.48-49).

25 лютого 2024 року позивач спрямував на поштову адресу приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлової Т.Є. заяву про проведення державної реєстрації припинення іпотеки щодо спірного нерухомого майна, припинення обтяження вказаного нерухомого майна та проведення державної реєстрації зняття заборони відчуження нерухомого майна, але вказана поштова кореспонденція повернулася назад без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Копію вказаної заяви також було спрямовано на адресу Відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.50-56).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. було внесено запис про іпотеку від 28 серпня 2007 року №5648813 та запис про обтяження від 22 серпня 2007 року №5648784 щодо нерухомого майна, що належить позивачу за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01, та складається зі складу хімцеху літ.Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз.1,2, загальною площею 372,7 кв.м.; внесено запис про заборону відчуження на нерухоме майно від 22 серпня 2007 року, реєстраційний номер обтяження: 5527712 та запис від 28 серпня 2007 року, реєстраційний номер обтяження: 5553154, тип обтяження: іпотека, щодо об`єкта обтяження, належить позивачу, а саме нежитлової будівлі, склад хімцеху літ.Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз.1,2, загальною площею 372,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 19242879 (а.с.15-16).

Вирішуючи позовні вимоги до відповідача приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлової Т.Є. про встановлення факту припинення іпотеки, припинення запису про іпотеку та запису про обтяження, погашення запису про заборону відчуження на нерухоме майно суд виходить з наступного.

У даній справі позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту припинення іпотеки, припинення запису про іпотеку та запису про обтяження, погашення запису про заборону відчуження на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зобов`язання за кредитним договором припинилося у зв`язку з припиненням без правонаступників юридичної особи боржника, а тому є припиненою й іпотека. Вважає нотаріуса, у тому числі, належним відповідачем за такими вимогами, оскільки нотаріус має повноваження зняти заборону на відчуження іпотечного майна.

Судом враховується, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як у добровільному, так і за примусовому порядку її ліквідації.

Отже, належним відповідачем за пред`явленими вимогами є саме відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який є кредитором за кредитним договором № 1573 та іпотекодержателем спірного нерухомого майна, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» саме ним не подано.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог до відповідача приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлової Т.Є. про встановлення факту припинення іпотеки, припинення запису про іпотеку та запису про обтяження, погашення запису про заборону відчуження на нерухоме майно слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги до відповідача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про встановлення факту припинення іпотеки, припинення запису про іпотеку та запису про обтяження, погашення запису про заборону відчуження на нерухоме майно суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач є майновим поручителем у спірних правовідносинах.

У даній справі банк звертався з позовом до суду, у тому числі, до відповідача з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором № 1573 від 12 липня 2007 року до припинення (ліквідації) ТОВ «Стілко ЛТД» (а.с.35-38,122-123).

Також судом враховується, що договір іпотеки №1573/ДЗ-3 містить розділи щодо звернення стягнення і реалізації предмета іпотеки, а також щодо застереження про задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку.

Крім того, судом враховуються правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 04 серпня 2021 року по справі N 751/4229/19, від 15 травня 2017 року у справі N 6-786цс17, від 05 липня 2017 року у справі N 6-1840цс16, у постанові від 18 липня 2018 року у справі N 537/6072/16 та багато інших, де зазначене наступне "Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення у справі, не врахував, що закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін, а закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним. Сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропуску позовної давності) та/або закінчення строку дії кредитного договору не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не є підставою для припинення іпотеки за абзацом 2 частини першої статті 17 Закону.

Доказів того, що заборгованість за кредитним договором № 1573 від 12 липня 2007 року сплачено суду не надано.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Перелік підстав для припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

З огляду на викладене, передання в іпотеку нерухомого майна для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи, не породжує виникнення правовідносин поруки.

Згідно частини четвертої статті 593 ЦК України, припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника, якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги.

Відповідно до статті 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації юридичної особи боржника за цим зобов`язанням не припиняє поруки (та, відповідно, іпотеки як різновиду поруки), якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи боржника.

Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) бере на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із відповідного державного реєстру. Оскільки покладення цих ризиків на особу, яка видала забезпечення, відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме із кредитором, то всі узяті ризики необхідно покладати на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника.

Отже, ліквідація боржника не припиняє обов`язок заставодавця (іпотекодавця) із несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто звільнення останньої від таких ризиків має бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки сам факт ліквідації боржника за кредитним договором із внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором, яка не була погашена у процедурі ліквідації, не є підставою для припинення договору іпотеки, укладеного для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Онасенко Олег Миколайович залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськавід 23 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 21.01.2025 року.

Судді: