Номер провадження: 22-ц/813/3279/25
Справа № 496/7381/24
Головуючий у першій інстанції Пасечник М.Л.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «Кредобанк»,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року,

за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Кредобанк» про захист прав споживача шляхом тлумачення умов кредитного договору,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Кредобанк» про захист прав споживача шляхом тлумачення умов кредитного договору, в якому просив розтлумачити пункт 3.4. кредитного договору № 35303/2020 таким чином: для обрахунку змінюваної процентної ставки використовується ставки з колонки, що містить найнижчі числові значення індексу UIRD 3M, з таблиці, яка публікується на сайті Національного банку України і доступна за посиланням https://bank.gov.ua/files/UIRD.xls.

Біляївський районний суд Одеської області ухвалою від 19 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Кредобанк» про захист прав споживача шляхом тлумачення умов кредитного договору - визнано неподаною та повернуто позивачу з усіма доданими до неї документами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року у справі № 496/7381/24 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що підставою для повернення позовної заяви суд вказав порушення правил територіальної підсудності через те, що позов нібито не є позовом про захист прав споживачів. З чим скаржник не погоджується, вважає, що висновки про зміст спірних правовідносин суд робить не на етапі відкриття провадження у справі, а за результатами підготовчого засідання у справі (п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України). Тому висновки суду про характер спірних правовідносин на етапі відкриття провадження у справі є дещо передчасними і порушують вимоги процесу. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху в частині територіальної підсудності суд першої інстанції не зазначав, що справа не підсудна Біляївському районному суду, а лише вказав на суперечність адреси реєстрації позивача за довідкою про взяття на облік ВПО і адресою для листування, вказаною в позові. Вказану суперечність позивач адресував в заяві про усунення недоліків.

Зазначає, що в заяві про усунення недоліків від 03.12.2024 року позивач із посиланнями на норми Закону України «Про захист прав споживачів» і «Про споживче кредитування» обґрунтував чому правовідносини у цьому спорі є правовідносинами щодо захисту прав споживачів, вказав, що спір стосується неналежного виконання умов договору споживчого кредиту з боку кредитодавця у вигляді нарахування відсотків в більшому розмірі, ніж це передбачено договором. У даному випадку вимога про тлумачення договору є такою, що здатна відновити права позивача на належне нарахування відсотків, тому є ефективним способом захисту. Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги жоден з доводів заяви про усунення недоліків і не відповів на ці доводи в оскаржуваній ухвалі.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 09.12.2024 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, роз`яснив АТ «Кредобанк» право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзив не надходив.

ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження отримав 11.12.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

АТ «Кредобанк» копію ухвали про відкриття провадження від 09.12.2024 року та копію апеляційної скарги отримало 11.12.2024 року та 09.12.2024 року відповідно, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.01.2025 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

У рішенні від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» (Menshakova v. Ukraine, заява № 377/02) ЄСПЛ виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду: «Суд повторює, що п. 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЄСПЛ 2002-ІІ).

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Кредобанк» про захист прав споживача шляхом тлумачення умов кредитного договору залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали. Постановляючи вказану ухвалу першої інстанції, посилаючись на положення п. 2, 7, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, вважав, що заявлений позов не належить до позовів про захист прав споживачів, зазначив, що ОСОБА_1 слід обґрунтувати підставу звернення з даним позовом до Біляївського районного суду Одеської області, посилаючись на відповідні норми Закону. Крім того, позивачем порушено територіальну підсудність, оскільки заявлений позов не належить до позовів про захист прав споживачів, а тому відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На виконання зазначеної ухвали суду ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, до якої додав документ про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн (квитанція 0123-0686-4622-4652 від 02.12.2024 року); надав відомості про наявність у позивача оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позову; зазначив що вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися; позивач зазначив, що адреса АДРЕСА_1 є адресою для листування, адресою реєстрації позивача є АДРЕСА_2 , про що надано підтверджуючий документ, просив вважати адресу АДРЕСА_2 такою, що зазначена в позовній заяві.

Крім того, позивачем зазначено, що висновки суду спростовуються змістом Закону України «Про споживче кредитування», зокрема п. 1-1 ч. 1 ст. 1, яка містить визначення договору про споживчий кредит і ч. 1 ст. 3, яка визначає сферу дії закону, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті, які передують укладенню договору, власне процедури виконання і стосується поданий позов.

Постановляючи ухвалу від 03 грудня 2024 року про повернення заяви позивачу, суд виходив з того, що в ухвалі суду від 19.11.2024 року зазначалося, що ч.5 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд дійшов висновку, що заявлений позов не належить до позовів про захист прав споживачів, ОСОБА_1 слід було обґрунтувати підставу звернення з даним позовом до Біляївського районного суду Одеської області, посилаючись на відповідні норми Закону.

Проте, до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 185 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що з урахуванням зареєстрованого за довідкою про взяття на облік ВПО місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , позов підлягає розгляду у Біляївському районному суді Одеської області, оскільки позивачу у справах про захист прав споживачів надано право на свій розсуд пред`являти позов за місцезнаходженням відповідача або за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Також позивачем в заяві про усунення недоліків на виконання ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року зазначено, що висновки суду спростовуються змістом Закону України «Про споживче кредитування», зокрема п. 1-1 ч. 1 ст. 1, яка містить визначення договору про споживчий кредит і ч. 1 ст. 3, яка визначає сферу дії закону, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті, які передують укладенню договору.

Позивач зазначав, що власне процедури виконання і стосується поданий позов. Оскільки тлумачення договору є необхідним для реалізації належної процедури виконання договору про споживчий кредит, а саме виконання в межах текстуальної норми договору, а не довільного дискримінаційного тлумачення цієї норми відповідачем. Крім того, зі змісту ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» випливає право споживача на справедливі умови договору, за поточним тлумаченням умова, яка потребує судового тлумачення не є справедливою. Що ж до посилань суду на ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів", то диспозиція цієї норми містить наступний текст "... права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:". Використання законодавцем саме такого формулювання свідчить про те що перелік не є вичерпним, а органами захисту прав споживачів та/або судом можуть визнаватися порушеннями прав споживачів і інші випадки що негативно впливають на права споживача.

Постановляючи ухвалу від 03 грудня 2024 року про повернення позовної заяви з підстав не виконання ОСОБА_1 вимог зазначених в ухвалі Біляївського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року щодо необхідності обґрунтування підстав звернення з даним позовом до Біляївського районного суду Одеської області, із посиланням на відповідні норми Закону, суд першої інстанції не врахував, що діючим цивільним процесуальним законодавством не передбачено обґрунтування позивачем підстав звернення із позовом до Біляївського районного суду Одеської області.

За таких обставин, достатніх підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу у суду першої інстанції не було.

Згідно з частиною першою статті 31 ЦПК країни суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

У різі якщо суд першої інстанції дійде висновку про те, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, то справа за ухвалою суду передається на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю.

Судом першої інстанції не надано оцінки доводам позивача, викладеним у заяві про усунення недоліків на виконання ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року щодо застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин сторін.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та в порушення вищезазначених вимог закону необґрунтовано та передчасно повернув позовну заяву позивачу на підставі ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що питання про можливість відкриття провадження у справі вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 січня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов