ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/420/25 Справа № 182/5162/23 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Лідовська А.А

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс»

третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» на додаткове рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2024 року, ухваленого суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у м. Нікополі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судове рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ТОВ «Дорі фінанс», треті особи - приватний нотаріус виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Дорі Фінанс», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було задоволено. Визнано виконавчий напис від 12 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі № 87245, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського району нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дорі Фінанс» заборгованості в розмірі 15 287 грн. 00 коп., таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «Дорі Фінанс» на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 536 грн. (п`ятсот тридцять шість грн.) 80 коп., сплачений останнім при подачі позову до суду.

08 травня 2024 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, шляхом вирішення питання щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Як на підставу звернення до суду з даною заявою, зазначає, що його довіритель під час розгляду справи поніс витрати на професійну правничу допомогу, яка, у відповідності до ст.137 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на його користь. Тому, на підставі викладеного та керуючись ст.137 ЦПК України, представник заявника просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «Дорі Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, представник заявника, при подачі вищевказаної заяви до суду, одночасно копію заяви про ухвалення додаткового рішення по справі направив на адресу ТОВ «Дорі Фінанс», про що свідчить копія поштового повідомлення.

Додатковим рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2024 року заява Адвокатського об`єднання «Гур`єв та партнери» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Дорі Фінанс», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Ухвалено додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Дорі Фінанс», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнуто з ТОВ «Дорі Фінанс» на користь ОСОБА_1 , витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. (десять тисяч грн.) 00 коп.

Відповідач ТОВ «Дорі Фінанс», будучи незгодим з ухваленим додатковим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачу у задоволенні його вимог про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

При цьому, скаржник вважає неправильними доводи представника позивача щодо витрат на правничу допомогу, вважає вартість виконаних представником позивача робіт на правничу допомогу завищеною, такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні ч.3 ст.141 ЦПК України, не є співмірним зі складністю справи, а відтак витрати на правничу допомогу підлягають перерозподілу з урахуванням зазначеної норми. Вказує, що витрати які поніс позивач на правничу допомогу, не є безумовною підставою для їх відшкодування у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений документально, обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідач вважає, що заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу не відповідають складності справи, не є співмірними з витраченим адвокатом часом та надання відповідних послуг, явно неспівмірні з ціною позову, оскільки позов взагалі немайнового характеру, тобто вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню. Також звертає увагу на те, що допомога була надана Адвокатським об`єднанням, а не конкретним адвокатом, тому витрати які поніс позивач при сплаті гонорару повинні бути розподілені між особами, які співпрацюють у цьому об`єднанні.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс», ОСОБА_2 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Сторона позивача просила суд додатковим рішенням стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення та повністю задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу, при визначенні суми відшкодування судових витрат, виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, доведеності понесених позивачем судових витрат задовольнив вимоги у заявленому стороною позивача обсязі.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом до стягнення розміром витрат на правничу допомогу, доводи апелянта в частині оскарження додаткового рішення вважає необґрунтованими, такими, що не заслуговують на увагу та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч.3 ст.133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.

Згідно ст.141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для цілей розподілу судових витрат суд враховує:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином нормами ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.

При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено, що кореспондує правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2021 р. по справі №922/449/21 та від 3 жовтня 2019 р. по справі №922/445/19.

Матеріалами справи встановлено, що під час подання позову позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. На підтвердження понесених витрат сторона позивача додала до заяви про ухвалення додаткового судового рішення наступні документи: копія Договору №12/07/2023 про надання професійної правничої допомоги від 27.07.2023; копію Додаткової угоди №1 до договору від 27.07.2023 до Договору про надання професійної правничої допомоги №12/07/2023 від 27.07.2023; копію акту прийому-передачі наданих послуг №1 від 01.05.2024; копію квитанції до прибутково-касового ордеру №09-09/23 від 25.09.2023.

Суд першої інстанції, з огляду на наведені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, відсутність заперечень сторони відповідача про зменшення судових витрат на правничу допомогу, з урахуванням повного задоволення, заявлених позовних вимог ОСОБА_1 дійшов вірного висновку, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу були доведені належним чином, як такі, що пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також при цьому дотримані критерії розумності їх вартості, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

За даних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що справедливим і співмірним відшкодуванням витрат на правничу допомогу буде заявлена у позові сума 10 000,00 грн.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до ухвалення незаконного судовог рішення Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржниками вимог законодавства та власного тлумачення норм матеріального та процесуального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс»залишити без задоволення.

Додаткове рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 20 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: