Провадження № 2/357/1890/25
У Х В А Л А

21.01.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. оглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні бабусі з малолітніми онуками,

В С Т А Н О В И В:

21.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, в якому, враховуючи заяву про усунення недоліків позовної заяви, просила встановити наступний час спілкування з її онуками: 1) кожен перший і третій тиждень місяця з 11:00 години суботи по 12:00 годину неділі без супроводу відповідача з можливістю відвідування місця її постійного проживання: АДРЕСА_1 ; 2) щорічно, ІНФОРМАЦІЯ_1 (в день народження онучок) з 11:00 до 13:00 години без супроводу відповідача з можливістю відвідування місця її проживання: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди у спілкуванні з онучками та інформувати її про місце реєстрації, проживання, адреси садка (школи), де навчаються онучки, про те з ким та де залишаються діти в час коли відповідач ходить на роботу або з інших причин залишає дітей та забезпечити можливість необмеженого спілкування з онуками засобами телефонного та електронного зв`язку та стягнути з відповідача 3220,80 грн витрат по сплаті судового збору.

27.11.2023 суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову.

20.02.2024 суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В. відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

19.09.2024 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відповідно до ст. 27, 31 ЦПК України, справу передано до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю.

17.01.2025 справу розподілено відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та 20.01.2025 передано судді Бондаренко О.В. для розгляду.

Однак, встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 подана без дотримання вимог, викладених у ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В порушення вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено докази, що підтверджують кожну обставину, в тому числі щодо порушення відповідачем прав позивача, зокрема, не зазначено докази, які б свідчили про те, що позивач зверталася до відповідача з проханням у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, а відповідач відмовила у наданні такої згоди, тобто, що відповідач порушила її право, за захистом яких вона звертається до суду з даним позовом, а відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Так, згідно ч.1 ст. 257 Сімейного кодексу України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Також, ч. 2 ст. 257 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Досудовий порядок вирішення спору передбачає, що згідно зі статтею 258 Сімейного кодексу України, баба і дід мають право звернутися із заявою до органу опіки та піклування про захист прав та інтересів малолітніх або неповнолітніх чи повнолітніх непрацездатних онуків.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження того, що позивач в рамках досудового врегулювання спору зверталася до органу опіки за місцем проживання дитини із заявою про визначення способів участі у вихованні чи просто спілкуванні з дитиною.

Також, до матеріалів позовної заяви не додано висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків та бабусі, а також на підставі інших документів, що стосуються справи, як це передбачено ст. 19 СК України та Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866.

Слід зазначити, що звертаючись з позовом до суду, позивачем не надано характеризуючих даних про особу відповідача - матір дитини, її майновий стан та житлові умови, не надано довідки та характеристики з місця роботи, місця проживання, або інші документи, що характеризують матір дитини та бабусю, і їх відношення до дитини, а також акти обстеження житлових умов матері дитини та бабусі, не надано медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і бабусі, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника) та документи, що підтверджують право власності на житло, адже вказані обставини мають істотне значення для дитини.

Крім того, враховуючи вимогу позивача про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні бабусі з малолітніми онуками, необхідно залучити в якості третьої особи орган опіки та піклування за місцем проживання дитини в справі за даним позовом, а тому, позивачці необхідно визначитись з питанням про залучення в якості третьої особи органу опіки та піклування, враховуючи місце проживання дитини, зазначивши його у позовній заяві відповідно до вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України та надати для нього примірник позовної заяви з додатками.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

За приписами ч. 1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Однак, з матеріалів доданих до позовної заяви, вбачається, що позивачем до позову додано документи на іноземній мові, без відповідного перекладу на державну мову, якою ведеться судочинство.

Положеннями ч. 1 ст. 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Частиною 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Конституції України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 1, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Частинами 1, 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Викладене узгоджується, зокрема, з Рішенням Конституційного Суду України від 22.04.2008 № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.1999 (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, що визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

Пунктом 8 Інструкції з діловодства в місцевих та адміністративних судах України затвердженим наказом Державної судової адміністрації № 814 від 20.08.2019 передбачено, діловодство в суді ведеться державною мовою, крім випадків, передбачених законодавством України. Усі документи суду складаються державною мовою. У діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Положеннями ст. 79 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що позивач при зверненні із позовною заявою разом із документами, які складені на іноземній мові, повинна була подати засвідчені у встановленому порядку переклади на державну мову.

За наведених обставин, суд звертає увагу позивача на необхідності офіційного перекладу доданих до позовної заяви документів, що викладені іноземною мовою, оскільки враховуючи відсутність перекладу, суд позбавлений можливості встановити назву та зміст зазначених документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року складає 2684 гривні.

Відповідно до пп. 2, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто судовий збір складає 1073,60 грн..

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивач надала до суду квитанцію про сплату судового збору №2602-5051-0231-6266 від 08.11.2023 в розмірі 2147,20 грн за дві позовні вимоги немайнового характеру.

Однак, у зв`язку з тим, що дана позовна заява містить три позовні вимоги немайнового характеру, то позивачу необхідно надати до суду квитанцію про сплату судового збору за третю позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 1073,60 грн, або надати до суду документ, який звільняє від сплати судового збору.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у Київ.обл/Білоцерків. міс/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0010776, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Відповідно до ч. 12, 13 ст. 187 ЦПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Крім того, слід зазначити, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, позивачу надається строк для усунення зазначених вище недоліків, в іншому випадку позовна заява буде залишена без розгляду.

Керуючись ст. 187 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні бабусі з малолітніми онуками, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху. Якщо заявник не усуне недоліки заяви у зазначений вище строк, заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Бондаренко