н/п 2/490/450/2025 Справа № 490/5080/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В:

19.06.2024 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість в сумі 48 979,13 гривень та судові витрати по справі у розмірі 3028,00 грн., яка складається з заборгованості за крединим договором № 6502202 в розмірі 39 447 грн , з яких 17 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 447 грн сума заборгованості за відсотками; за крединим договором № 101705196 в розмірі 6037,50 грн грн , з яких 1 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4387,50 грн сума заборгованості за відсотками, 150 грн заборгованості за комісією; за договором позики № 76594869 в розмірі 3 494, 63 грн , з яких 1 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2494,63 грн сума заборгованості за відсотками.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до укладеного електронного договору між відповідачем та ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" від 27.03.2023 року № 6502202 , відповідач отримав кредит у сумі 17000 грн., проте станом на 24.11.2023 року відповідчаем кредитні зобов`язання не погашені.

24.11.2023 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 24112023,у відповідності до якого Т ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" відступило право вимоги ТОВ "ФК" ЄАПБ" за вказаним кредитним договором .

Відповідно до укладеного електронного договору між відповідачем та ТОВ "МІЛОАН" від 10.07.2023 року № 101705196 , відповідач отримав кредит у сумі 1 500 грн., проте станом на 28.11.2023 року відповідчаем кредитні зобов`язання не погашені..

28.11.2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 28112023, у відповідності до якого ТОВ "Мілоан" відступив право вимоги ТОВ "ФК" ЄАПБ" за вказаним кредитним договором .

Відповідно до укладеного електронного договору позики між відповідачем та ТОВ "Фінансова компанія " 1 Безпечне агенство необхідних кредитів" від 27.07.2023 року № 76594869, відповідач отримав кредит у сумі 1 000 грн., проте станом на 28.11.2023 року відповідчаем кредитні зобов`язання не погашені.

14.06.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія " 1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 114/06/21 , у відповідності до реєстру боржників № 14 від 25.01.2024 року до якого - ТОВ "Фінансова компанія " 1 Безпечне агенство необхідних кредитів"відступив право вимоги ТОВ "ФК" ЄАПБ" за вказаним договоромпозики .

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.06.2024 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

10 жовтня 2024 року від представника відповідача адвокатат Войтович Л.В. надійшов відзив на позов , в якому ознайомившись із позовною заявою, відповідач вважає викладені позивачем доводи та аргументи недостовірними, помилковими та такими, що не заслуговують на увагу. Просить відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам на загальну суму 29 479,13 грн. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на Позивача. . Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

На підтвердження вказаного відповідачем надаються наступні обґрунтування.

Щодо першого кредитного договру, то позивачем не додано до позову виписки по рахунку відповідача, на підставі якої позивач здійснив розрахунок заборгованості за Кредитним договором . Таким чином, розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем мав би становити 17000 грн., а не 39447,00 грн., як про це неправдиво зазначає Позивач у позовній заяві. Разом з тим, Позивачем не додано до позову графіку платежів по рахунку відповідача щодо процентів нарахованих ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у сумі 22447 грн, де б зазначалось: кількість платежів, їх розміри та періодичність внесення, останній день для сплати заборгованості на підставі якого Позивач ознайомився з умовами повернення заборгованості за Кредитним договором.

Звертає увагу суджу на те, що відповідач має право на пільги, встановлені відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Так, військовослужбовці, визначені пунктом 15 статті 14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме: 1) звільнення від сплати відсотків за користування кредитом тощо.

До відзиву додано копії документів, що підтверджують статус військовослужбовця/учасника бойових дій, а саме: : Копія Посвідчення серії НОМЕР_1 від 26.08.2021 ОСОБА_2 .

У зв`язку із недоведенням Позивачем факту обгрунтованого нарахування відсотків Відповідачу, який перебуває на військовій службі, підстави для стягнення на користь Позивача заборгованості за відсотками відсутні. Таким чином, розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем мав би становити 17 000 грн., а не 39 447,00 грн., як про це неправдиво зазначає Позивач у Позовній заяві.

Також зазначає, що позивач у позові посилається на ст. 514 ЦК України. Оскільки вище доведено незаконність грошових вимог ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до Відповідача за Кредитним договором 1, то є незаконним і відступлення права вимоги за Кредитним договором 1, так як особа (фізична чи юридична) не може відступити ті права, якими сама не володіє. Таким чином, Позивач не має права вимоги до Відповідача за Кредитним договором від 27.03.2023 р. № 6502202, а тому відсутній предмет позову в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором 1.

Аналогічні заперечення зазначені у відзиві також щодо кредитного договору № 101705196 та щодо відступлення права вимоги за даним Кредитним договором.Вказує, що розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем мав би становити 1500 грн., а не 6037,50 грн., як про це неправдиво зазначає Позивач у Позовній заяві.

Аналогічні заперечення зазначені у відзиві також щодо кредитного договору № 76594869 та щодо відступлення права вимоги за даним Кредитним договором.Таким чином, розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем мав би становити 1000 грн., а не 3494,63 грн., як про це неправдиво зазначає Позивач у Позовній заяві.

Окрім того, факт існування заборгованості Позивача перед Відповідачем жодним чином не підтверджений. Так, Позивачем не надано детального розрахунку заборгованості у тому числі і за відсотками, у зв`язку з чим неможливо встановити обгрунтований розмір заявлених позовних вимог на підставі лише загальної вартості несплаченого кредиту та відсотків без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашення позичальником тіла кредиту та відсотків. Позивач не надав до Позовної заяви документальне обгрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому рахунку позичальника та детальний розрахунок, на підставі яких можливо було самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості. Позивач не надав первинних бухгалтерських документів стосовно видачі грошових коштів за кредитними договорами, стосовно погашення даних кредитів, якщо таке відбувалося (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше, не надано належних розрахунків заборгованості Відповідача за кредитними договорами, з яких вбачалося б яким саме чином та за який період обчислені кожна зі складових зазначеної загальної суми заборгованості, та не підтверджено заборгованості Відповідача за кредитними договорами станом на дату подання Позову. Позивач не надав доказів того, що на момент подання Позову у нього існувало право вимоги до Відповідача саме в тому обсязі та на таких умовах, які зазначені в позовній заяві.

В додатках до Позовної заяви відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання Відповідачем від ТОВ «Мілоан», ТОВ «АВЕНТУС Україна» та від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредитних коштів.

Також зазначає на невідповідність дій позивача вимогам законодавства у сфері регулювання споживчого кредитування. Серед іншого, ч.1-2 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п.10 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.Згідно ч.5 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Окрім зазначеного, ч.1 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів», передбачає, що нечесна підприємницька практика забороняється. Пункт 2 абз.2 ч.1 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлює, що нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Також посилається на судову практикущодо Правил надання грошових коштів у кредит. Так, позивач у Позові посилається на Правила надання грошових коштів у кредит. Однак, дані Правила не є належним та допустимим доказом у справі відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 р. у справі № 393/126/20 , відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.06.2022 р. у справі № 333/5483/20; відповідно до Постанови Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17. Посилаючись на численні правові позиції Верховного Суду, зазначають, що паспорт споживчого кредиту не є належним та допустимим доказом у справі .

Враховуючи викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її розгляд, на підставі наявних у ній доказів.

На підставі ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи.

Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст.526, 527, 530ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Що стосується кредитного договору № 6502202 .

Судом встановлено, і таке визнається відповідачем, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 27.03.2023 р. укладено Кредитний договір № 6502202. Відповідно до Кредитного договору , кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 17 000 грн. , кредитна лінія надається строком на 360 дні від дати отримання кредиту позичальником, періодичність сплати платежів - кожні 30 днів.

Згідно до п. 1.5 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1,99%., тип процентної ставки - фіксована, яка застосоється в межах строку кредиту за п.1.4 договру (360 днів). Згідно п. 1.7 Договру - орієнтовна реальна річна процентна ставка за корситування кредитом дорівнює 29 653,85% річних, а згідно до п.1.8.1 Кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту складає 138788,00 грн.

Згідно розділу 5 Договру визначено порядок повернення кредиту та сплати процентів - відповідно до Графіку платежів для сплати процентів.

Також розділом 6 визначено умови відповідальності сторін за недотримання умов договру.

Вказаний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентиффікатором С8328 від 27.03.2023 року - що визнано відповідачем у відзиві.

Згідно Додатку № 1 до вказаного договору, який також підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентиффікатором С8328 від 27.03.2023 року, визначено графік платежів за період з 27.03.2023 року по 21.03.2024 року , де чітко зазначено, що усього сума платежів процентів за корситування кредитом складе 121 788 грн.

Позивач у позові зазначає про те, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по цьому кредитному договору не сплачена і складає 17 000 грн. за тілом кредиту, 22447,00 грн. нарахованих процентів.

Жодних доказів на погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не надано.

Суд погоджується з твердженням представника вдповідача щодо ненадання позивачем розрахунку заборгованості позичальника за цим кредитним договором у належній формі.

Разом з тим, відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові КЦС Верховного Суду від 01.02.2023 р. у справі № 199/7014/20, суд, у разі наявності сумнівів у наданому Позивачем розрахунку сплачених коштів або у разі ненадання Позивачем такого розрахунку має або зобов`язати Позивача здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням того, що відсотки нараховані незаконно, або, у разі ненадання Позивачем таких розрахунків, суд має або зобов`язати Позивача надати такі розрахунки, або суд має зробити такий перерахунок самостійно.

Матеріалами справи підтверджкється, що 24.11.2023 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Позивачем було укладено Договір факторингу № 24112023, за яким до позивача перейшло право вимоги до кредитного договору № 6502202 .

Станом на 24.11.2023 року за ОСОБА_3 рахувалася заборгованість перед первісним кредитором у розмірі 22 447,00 грн. нарахованих процентів. проте, відповідно до узгодженого сторонами кредитного договру графіку погашення кредиту- станом на 22.11.2023 року відповідачка повинна була сплатити щонайменеше 7 разів по 10 149 грн ( тобто більше 71 00 грн).

Отже, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства щодло вирішення судом справи виключно у межах позовних вимог - суд погоджується з доведеністю належними доказами суми нарахованої заборгованості позивачльника за вказаним кредитним договором.

Щодо кредитного договору № 101705196.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідчаем, що 10.07.2023 рроку між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 10.07.2023 р. укладено Кредитний договір № 101705196 . Відповідно до п.1.2 Кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 1500 грн, відповідно до п.1.3. Кредитного договору кредитна лінія надається строком на 105 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 23.10.2023 р.

Згідно до п. 1.5 Кредитного договору , нарахування процентів за користування кредитом здійснюється шоденно за дистконтною процентною ставкою у розмірі 3,00% від суми кредиту за кожен день користування ним; орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту складає 6037,50 грн4 проценти за корситування кредитом протягом поточного періоду станвовлять 4050 грн. Відповідно до п.1.5.1 нараховується одноразово комісія за надання кредиту у розмірі 150 грн.

Позивач у позові зазначає про те, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по цьому кредитному договору перед кредитодавцем не сплачена і складає 1500 грн. за тілом кредиту, 4387,50 грн. нараховані проценти, 150 грн. заборгованість за комісією.

Вказаний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом - що визнано відповідачем у відзиві.

Згідно Додатку № 1 до вказаного договору, який також підписано ОСОБА_1 електронним підписом , визначено графік платежів за період з 10.03.2023 року по 23.10.2023 року , де чітко зазначено, що усього сума платежів процентів за корситування кредитом складе 4387,50 грн.за реальною процентною ставкою 12556% річних, а аткож 150 грн одноразової комісії. Такі саме дані зазначені і в електронній заяці ОСОБА_3 на отримання кредиту від 10.07.2023 року та паспорті споживчого кредиту.

Позивач у позові зазначає про те, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по цьому кредитному договору не сплачена і складає 1500 грн. за тілом кредиту, 4387,50 грн. нарахованих процентів.

Суд погоджується з твердженням представника відповідача щодо ненадання позивачем розрахунку заборгованості позичальника за цим кредитним договором у належній формі.

Разом з тим, відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові КЦС Верховного Суду від 01.02.2023 р. у справі № 199/7014/20, суд, у разі наявності сумнівів у наданому Позивачем розрахунку сплачених коштів або у разі ненадання Позивачем такого розрахунку має або зобов`язати Позивача здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням того, що відсотки нараховані незаконно, або, у разі ненадання Позивачем таких розрахунків, суд має або зобов`язати Позивача надати такі розрахунки, або суд має зробити такий перерахунок самостійно.

Отже, з урахуванням того, що жодних доказів на погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не надано, а розмір нарахованої позивачем заборгованості повністю відповідачє умовам кредитного договру - суд погоджується з доведеністю належними доказами суми нарахованої заборгованості позивачльника за вказаним кредитним договором.

28.11.2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 28112023.,у відповідності до якого ТОВ "Мілоан" відступив право вимоги ТОВ "ФК" ЄАПБ" за вказаним кредитним договором .

Відповідно до реєстру боржників №2 від 28.11. 2023 року ,ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 6037,50 грн.

Щодо договору позики № 76594869

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідчаем, між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 27.07.2023 р. укладеноДоговір позики на умовах повернення позики в кінці строку позики № 76594869 . Відповідно до п.1.2 Кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 1000 грн. строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 26.08.2023 р.Відповідно до п.2.3 Кредитного договору позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю 2,70% від суми кредиту за кожен день користування ним. Згідно до умов Кредитного договору , орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту складає 1750грн.

Відповідно до п.4 Договру, проценти нарахвуються щоденно, включаючи дати отримання кредиту, на залишок позики, виходячи з фактичного строку кредитування позики та до повного погашення заборгованості за договром, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первисного строку корситування позикою.

Вказаний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентиффікатором ct6KP4cVDe від 27.03.2023 року - що визнано відповідачем у відзиві.

Згідно Додатку № 1 до вказаного договору, який також підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентиффікатором ct6KP4cVDе від 27.03.2023 року, визначено графік платежів за період з 27.03.2023 року по 26.08.2023 року , де чітко зазначено, що усього сума платежів процентів за користування кредитом складе за 30 днів 750 грн при реальній процентній ставці 90 465,53 % річних.

Позивач у позові зазначає про те, що станом на дату звернення до суду заборгованість позичальника повказаному договору перед не сплачена і складає 1000 грн. за тілом кредиту, 2494,63 грн. нараховані проценти.

Суд погоджується з твердженням представника відповідача щодо ненадання позивачем розрахунку заборгованості позичальника за цим кредитним договором у належній формі.

Разом з тим, відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові КЦС Верховного Суду від 01.02.2023 р. у справі № 199/7014/20, суд, у разі наявності сумнівів у наданому Позивачем розрахунку сплачених коштів або у разі ненадання Позивачем такого розрахунку має або зобов`язати Позивача здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням того, що відсотки нараховані незаконно, або, у разі ненадання Позивачем таких розрахунків, суд має або зобов`язати Позивача надати такі розрахунки, або суд має зробити такий перерахунок самостійно.

Отже, з урахуванням того, що жодних доказів на погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не надано, а розмір нарахованої позивачем заборгованості неповністю відповідає умовам кредитного договру - суд погоджується з доведеністю належними доказами суми нарахованої заборгованості позичальника за тілом кредиту 1000 грн та та визначає належний розмір відсотків згідно умов договру позики 2370 грн. ( ( 2,7 % х 1000 грн = 27 грн на день х 60 днів = 1620 грн плюс 750 грн за перші 30 днів користування , що разом дорівнює 2370 грн. ).

Матеріалами справи підтверджується , що 14.06.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Позивачем було укладено Договір факторингу № 14/06/2021 з Додатковою угодою № 2 від 28.07.2021 року та Додатковою угодою. № 6 від 25.01.2024 року , за якими згідно реєстру боржників № 14 передано право вимоги за Кредитним договором від 27.07.2023 р. № 76594869.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Надаючи правову оцінку кредитним договорам суд дійшов висновку про їх укладення в електронній формі у спосіб, визначений законом, адже такі договори містять електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договорів на погоджених умовах.

Своїм підписом на договорах відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.

Уклавши договори на умовах, викладених у них, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в цих договорах закріплені.

Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариств за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, жоден кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що доводи представника відповідача про неправомірність нарахування та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника первісних кредиторів, заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами у повному розмірі не підтверджуються матеріалами справи , а саме в межах укладених і погоджених між сторонами кредитних правовідносин умов. Поряд з цим, доводи відповідача в частині безпідставності та незаконності нарахування відсотків взагалі за встановлених та наведених вище обставин справи розцінюються судом критично і до уваги не приймаються, оскільки повністю спростовуються умовами укладених між сторонами кредитних договорів та є наслідком хибного тлумачення правових позиції Верховного Суду, на які остання посилається.

Що стосується посилання відповідача на те, що спірні правовідносини, щодо стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом поширюється дія п. 15ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На підтвердження вказаної позиції відповідачем додано копію Копію Посвідчення серії НОМЕР_1 від 26.08.2021 ОСОБА_2 - з якого вбачається , що вона є учасником бойових дій станом на 26.08.2021 року.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей;

4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.

Відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

За налізу наведених норм вбачаєтьбся, що вказані пільги розповсюджуються на військовослужбовців лише щодо меріоду нарахування відсотків за кредитними договарами за той період, протягом якого вони проходили віськоову службу.

Оскільки відповідчаем надано докази того, що вона проходила військово службу принаймні до серпня 2021 року, проте не надано жодних доказів проходження нею військової служби протягом 2023 року , за який нараховані відсотки за вищезазначеними кредитним договорами - вказані положення закону на неї не розповсюджуються.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач довів перед судом підставність своїх вимог, а тому позов підлягає до задоволення .

Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028,00грн.

Оскільки суд прийшов до встиновку про задолення позову, відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України , відсутні підстави для стягнення на кортись відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

На підставі ст. 509, 526, 546, 612, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( ) суму заборгованості у загальному розмірі 48 804 грн 13 коп :

за крединим договором № 6502202 в розмірі 39447 грн , з яких 17 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 447 грн сума заборгованості за відсотками;

за крединим договором № 101705196 в розмірі 6037,50 грн грн , з яких 1 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4387,50 грн сума заборгованості за відсотками, 150 грн заборгованості за комісією;

за договором позики № 76594869 в розмірі 3 320 грн , з яких 1 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2320 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн.

У відшкодуванні витрат відповідчаа на правову допомогу - відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.01.2025 року

Суддя О.А. Гуденко