Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1123/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2025 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Васільєва С.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шимкової Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_5 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права на отримання грошового забезпечення військовослужбовця,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог, позиції учасників справи та процесуальні дії суду

Позивач 10.07.2024 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

1. Встановити факт її проживання однією сім`єю із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 06.12.2013 по даний час.

2. Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на отримання грошового забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 06.12.2013 вона проживала однією сім`єю зі ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 . Зазначає, що вони вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет, взаємні права та обов`язки, спільно відпочивали, оплачували комунальні послуги, виконували ремонт зазначеної квартири, планували спільне сімейне життя на майбутнє та укладення шлюбу.

При цьому, ОСОБА_6 не перебував в іншому зареєстрованому шлюбі, так як його шлюб із ОСОБА_7 був розірваний рішенням Красилівського районного суду від 18.11.2014 у справі № 677/1377/14-ц.

З 13.03.2023 ОСОБА_6 мобілізований та служить у Збройних Силах України у В/Ч НОМЕР_1 , у якій він перебував на грошовому забезпеченні. 01.03.2024 ОСОБА_6 зник безвісти в районі населеного пункту Іванівське Донецької області в результаті атаки ворожим БпЛА.

У зв`язку із зникненням ОСОБА_6 під час виконання військового обов`зку, вказує, що як цивільна дружина та член сім`ї має право на отримання його грошового забезпечення.

Однак, у зв`язку із тим, що з ОСОБА_6 не перебувала у зареєстровану шлюбі, та вони були зареєстровані за різними адресами, не може документально підтвердити факт проживання із ним у цивільному шлюбі та однією сім`єю, та, як наслідок, підтвердити наявність у неї права на отримання грошового забезпечення як членом сім`ї безвісти зниклого військовослужбовця Збройних Сил . Військовою частиною НОМЕР_1 їй відмовлено у призначенні та виплаті грошового забезпечення ОСОБА_6 , як його дружині.

Ухвалою суду від 15.07.2024 позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 26.08.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Покликаючись на висновки, викладені у постановах Верховного Суду, зазначає, що:

1. Сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю;

2. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу;

3. Спільна присутність на святах та пересилання коштів не можуть свідчити про те, що між сторонами склались усталені відносини, які притаманні подружжю;

4. Сам собою факт періодичного спільного відпочинку не є достатньою підставою для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Що стосується вимоги щодо права на отримання грошового забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця, то зазначає, що така вимога є передчасною. Вказує, що позивачка має спочатку звернутися до командира військової частини із відповідною заявою, а після того, як отримує відмову, звернутися до суду із відповідним позовом.

Законний представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який досяг повноліття під час судового розгляду) - ОСОБА_8 , подала до суду письмові пояснення від 03.10.2024, в яких заявлені позовні вимоги не визнає.

Вказує, що перебуваючи у шлюбі з нею, ОСОБА_9 не міг одночасно проживати з ОСОБА_10 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Наявність певних, можливо, дружніх відносин ОСОБА_11 із ОСОБА_10 та періодичних відносин між ними на протязі останніх років перед початком його військової служби не є обставинами на підтвердження проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

В жовтні 2023 року ОСОБА_9 в розмові із сином висловлював бажання про спільне проживання з ними.

Обставини справи не вказують, що ОСОБА_9 і ОСОБА_12 проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу і між ними склалися та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Так, зареєстроване місце їхнього проживання значиться у різних житлових приміщеннях, спільне житло у них відсутнє.

Наявна в справі довідка №27 від 06.03.2024, видана Чепелівським старостинським округом Красилівської міської ради Хмельницької області, не містить інформації про підстави її видання та кому вона видана, посилання на джерела (офіційні дані), які стали підставою для зазначення інформації щодо місця проживання ОСОБА_6 .

Посилання позивачки, що вони проживали в квартирі АДРЕСА_1 , в якій робили ремонт і спільно оплачували комунальні послуги, є сумнівним з огляду на те, що ОСОБА_12 не є власником квартири, а є одним із чотирьох співвласників квартири. Доказів на підтвердження спільної із ОСОБА_6 сплати комунальних послуг, здійснення ремонту в квартирі, матеріали справи не містять.

ОСОБА_12 не навела ні одного факту і не надала на його підтвердження доказів щодо спільного із ОСОБА_6 придбання майна в інтересах сім`ї, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, що мало би бути з огляду на те, що як вона вказує, вони проживають однією сім`єю з 06.12.2013, тобто на протязі більше десяти років.

ОСОБА_9 , з огляду на його дії, а саме ненадання ним відомостей в особову справу, як військовослужбовця, про ОСОБА_13 , як особу, з якою вій проживає однією сім`єю, не наділяв її правами і не очікував від неї виконання обов`язків дружини. Це підтверджується змістом сповіщенням сім`ї № 28 від 04.03.2024, яке було направлено саме його матері, а не ОСОБА_14 . Також ІНФОРМАЦІЯ_4 їх син ОСОБА_15 і ОСОБА_8 , як його законний представник, були повідомленні про зникнення безвісти ОСОБА_11 під час воєнних дій по обороні держави.

У подальшому судом також отримано письмові пояснення ОСОБА_2 від 15.11.2024, в яких він позовні вимоги ОСОБА_4 не визнає. Вказує, що на час розірвання шлюбу між батьками йому було повних вісім років.

З часу проживання його батька ОСОБА_6 окремо від нього, вони періодично бачилися і підтримували стосунки, як син і батько. Востаннє з батьком бачився в жовтні 2023 року, коли він приїздив у відпустку і був в м. Красилові. В розмові з ним батько запитав його ставлення до можливого спільного проживання його і матері, і висловив бажання про таке проживання.

В розмовах батько ОСОБА_6 не розповідав, що у нього є нова сім`я. Вони розмовляли про них і родичів.

02.12.2024 ухвалою суду підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову.

Позивач у попередньому судовому засіданні також підтримала позовні вимоги, оскільки, зокрема, бажає здійснювати пошук ОСОБА_16 . Додатково зазначила, що почала проживати разом з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 - на день ОСОБА_17 (у квартирі її батька, вона є співвласницею). 13.12.2013 поїхали на день народження до його батьків. Востаннє розмовляла з ОСОБА_17 27.02.2024. Їздила до нього на фронт. У її квартирі наявні особисті речі, меблі та побутова техніка ОСОБА_18 ОСОБА_17 працював у м.Хмельницькому на стройці. Вказує, що останній забезпечував її фінансово. Робили ремонт. Думали одружитись після завершення війни. Також вказала, що ОСОБА_19 зі своїм сином ОСОБА_20 не спілкувався.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, оскільки надані докази не підтверджують належно та достовірно такі обставини.

Третя особа ОСОБА_5 (мати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ) у попередньому судовому засіданні надала пояснення, згідно яких її син познайомив її з ОСОБА_10 (позивачем) у 2013 році у неї на день народження. Осінню 2013 року, перед її днем народження, син розійшовся з попередньою дружиною, ОСОБА_21 . Син переїхав до неї (матері), а згодом - до ОСОБА_22 , забравши пральну машину, телевізор, ковдру. Підтверджує, що її син прожив з ОСОБА_10 однією сім`єю.

Вказала, що син із ОСОБА_10 відвідували її на свята, 3-4 рази на рік. Допомагали з картоплею. Бувало , що син сам приїжджав.

Інколи вона була у квартирі у АДРЕСА_2 , бачила особисті речі сина. Син про життя нічого не розповідав, але й не жалівся.

Щодо онука ОСОБА_20 (відповідача у справі), то пояснила, що після розлучення сина із першою дружиною з ним немає спілкування.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до витягів із наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2024 №61 та від 25.03.2024 №85 слідує, що:

- солдата ОСОБА_6 , номера обслуги 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 9 штурмової роти 3 штурмового батальйону, вирішено вважати таким, що зник безвісти 01.03.2024;

- солдату ОСОБА_6 , зниклому безвісти 01.03.2024, відновлено виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди на ім`я колишньої дружини ОСОБА_8 , з 01.03.2024.

Згідно з копією сповіщення сім`ї № 28 від 04.03.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , адресованого матері ОСОБА_6 - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , за повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 від 03 березня 2024 року №6742, ОСОБА_6 , за попередньою інформацією, 01.03.2024 зник безвісти в районі н.п. Іванівське Донецької області в результаті атаки ворожого БпЛА.

Відповідно до листа Хмельницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 345/31.14-20 від 25.10.2024, перевіркою, проведеною в архіві відділу, актового запису про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не виявлено.

Згідно з копією довідки, виданої Чепелівським старостинським округом №27 від 06.03.2024, ОСОБА_6 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3 , але проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2013 року.

Позивач є однією із співвласників квартири АДРЕСА_1 (що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, технічним паспортом та рішенням про перейменування вулиціь та заміну нумерації будинків).

Позивачем також надано дві фотосвітлини. Згідно наданих у судовому засіданні пояснень, на одній з них зображені позивач з ОСОБА_6 , а на іншій - вони з членами родини ОСОБА_17 (зокрема, матір`ю та батьком).

Спільні фотографії не містять інформації про дату і час зйомки.

Крім цього, позивачем надано такі документи:

1.Копія товарного чеку № 22364 від 21.12.2023 та фіскальний чек від 21.12.2023 про придбання мобільного телефону Xiaomi Redmi Note 12 6/128;

2. Копія квитка на потяг сполученням Хмельницький - Краматорськ від 24.01.2024 (відправлення - 25.01.2024 о 22:23, прибуття - 26.01.2024 о 15:17) та квитока на потяг сполученням Краматорськ - Хмельницький від 27.01.2024 (відправлення - 28.01.2024 о 16:06, прибуття - 29.01.2024 о 07:34);

3. Копія чеку ФОП ОСОБА_24 № 1998/248 від 12.01.2024 щодо купівлі продажу Fondital Minorca CTFS 24 на суму 28 000 грн. (одержувач - Тіхонов Олександр, АДРЕСА_2 ) (у судовому засіданні з`ясовано, що це марка газового котла);

4. Копія товарного чеку № 115914 від 22.09.2018 та фіскальний чек від 22.09.2018 № про придбання холодильника Samsung RB37J5000SA/UA;

5.Копія договору на послуги розширеного сервісу від 22.09.2018 (щодо холодильника Samsung RB37J5000SA/UA), укладеного між ОСОБА_6 та магазином «Технолюкс» міста Красилів (замовник - ОСОБА_9 , адреса замовника - Красилівський район, с.Чепелівка);

6. Публікація із веб-сторінки ОСОБА_6 у мережі "facebook" 02 лютого про збір коштів на придбання автомобіля для потреб бригади, із номером картки для збору - НОМЕР_3 .

7. Копія довідки AT КБ «ПриватБанк» від 04.11.2024 про належність банківської картки із № НОМЕР_3 ОСОБА_4 .

8. Копія рішення Красилівського р-го суду від 14.11.2011 про розірвання шлюбу ОСОБА_4 із ОСОБА_25 .

9. Копія витягу із реєстру територіальної громади від 02.10.2024 про зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

10. Копія рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради від 16.05.2008 та від 17.04.2008 про перейменування вулиціь та заміну нумерації будинків (зокрема - АДРЕСА_4 - на АДРЕСА_5 ).

Також як свідки були допитані:

- ОСОБА_26 , яка повідомила, що проживає з ОСОБА_5 близько 20 років. ОСОБА_9 та ОСОБА_12 зійшлися у 2013 році, приїхали разом до його матері ІНФОРМАЦІЯ_8 на день народження. ОСОБА_17 переїхав з Чепелівки у м.Красилів до ОСОБА_14 ; коли виселявся, на постійно переїжджав, речі забрав. Згодом вони відвідували батьків, зокрема, на свята. Представляв ОСОБА_27 батькам як дружину. Подарував їй телефон, пальто, купував зимові речі. Як пішов служити, переказував кошти. Бувало , що ночували у них ( ОСОБА_17 та ОСОБА_22 ) на квартирі.

- ОСОБА_28 повідомила, що ОСОБА_9 - її племінник, а ОСОБА_5 - сестра чоловіка. Вказала, що ОСОБА_17 , як розійшовся з ОСОБА_21 , жив у неї. Потім познайомився з ОСОБА_29 . Пару років як розійшлися з ОСОБА_21 , почав жити з ОСОБА_29 у м.Красилів. Відвідувала їх пару разів. Постійно зустрічала ОСОБА_17 з ОСОБА_29 , на свята вони приїжджали у с.Чепелівку. Вказала, що останні робили ремонт, котла поставили, все купували. Не чула від ОСОБА_17 , що він хотів повернутись до ОСОБА_30

- ОСОБА_31 повідомила, що знайома з ОСОБА_32 по роботі з 2013 року. Знала і ОСОБА_17 . Дружили сім`ями, ходили з ними в різні заклади, у гості (зокрема, на дні народження), близько 10 разів на рік. ОСОБА_17 проживав разом з ОСОБА_32 у її квартирі у м.Красилів, працював у м.Хмельницькому на стройці. Купували одяг, ОСОБА_17 давав ОСОБА_22 кошти. Після мобілізації ОСОБА_33 до нього їздила, поширювала повідомлення про збір коштів.

Також у судовому засіданні сторони не заперечувався та визнавався той факт, що шлюб ОСОБА_6 із ОСОБА_34 був розірваний рішенням Красилівського районного суду від 18.11.2014 у справі № 677/1377/14-ц.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку.

За змістом частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з вимогами ч. 4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.25 СК України (одношлюбність) жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Поняття сім`ї, сформульоване у статті 3 СК України, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення чоловіком та жінкою спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2024 року у справі № 534/1680/20 зазначив, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Під спільним проживанням необхідно розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, у свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, необхідно віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі собою, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою у разі відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; показання свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Закон не визначає, які конкретно докази є беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки.

Позивач стверджує, що вона та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 06.12.2013 по даний час (у судовому засіданні представником позивача було пояснено, що по даний час значить - до дати подання позовної заяви, тобто до 10.07.2024).

Разом з тим, під час судового розгляду позивачем не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 як чоловіка та жінки у вказаний період, тобто наявність сім`ї, зокрема, що позивач з ОСОБА_6 постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин.

Так, аналіз вказаних вище норм СК України дає підстави для висновку, що сім`ю можуть створити чоловік і жінка, які не перебувають у шлюбі, однак між ними існують відносини, притаманні подружжю.

Проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з особою, яка перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі, не тягне виникнення для таких осіб прав та обов`язків подружжя. Право на повторний шлюб, що є правовою підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, можливо лише після припинення попереднього шлюбу.

Отже, перебуваючи у шлюбі зі ОСОБА_35 (до його розірвання рішенням Красилівського районного суду від 18.11.2014 у справі № 677/1377/14-ц), ОСОБА_9 не може вважатись таким, що міг проживати з ОСОБА_10 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Крім того, надані дві фотосвітлини, копія публікації із веб-сторінки ОСОБА_6 у мережі "facebook" про збір коштів на придбання автомобіля та чек про купівлю 12.01.2024 ОСОБА_6 газового котла Fondital Minorca (за адресою замовника - АДРЕСА_2 ) не підтверджують, що вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у зазначений у позові період, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, спільний побут та бюджет. Вказані дві фото світлини, публікація із веб-сторінки та чек не дають відомостей про тривалість та характер стосунків між чоловіком та жінкою. Крім того, фото не містять інформації щодо дати, часу їх фотографування. Враховуючи обмежену інформаційну цінність, такі документи не є достовірними доказами факту спільного проживання ОСОБА_18 та ОСОБА_36 як чоловіка та дружини.

Щодо інших наданих чеків купівлі-продажу (зокрема, телефону, холодильника), то такі не є належними доказами, оскільки не містять інформації, що такі купувались ОСОБА_37 для ОСОБА_36 (щодо телефону - взагалі відсутня інформація про покупця; щодо холодильника - покупцем є ОСОБА_19 , проте адресою замовника вказано - Красилівський район, с.Чепелівка, що є відмінним від стверджуваного спільного місця проживання у АДРЕСА_2 ).

Надані два квитки ОСОБА_36 на потяг, самі по собі, не свідчать достовірно про відвідування ОСОБА_16 ..

Щодо наданої позивачем довідки про фактичне місце проживання ОСОБА_6 , виданої Чепелівським старостинським округом, то сам факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 грудня 2024 року у справі №501/4442/21.

Крім цього, така довідка не містить інформації про підстави її видання, джерело інформації щодо місця фактичного проживання ОСОБА_6 .

Щодо показів свідків, то їх пояснення носять узагальнений характер та стосуються здебільшого констатації факту спільного проживання ОСОБА_18 та ОСОБА_36 , при цьому не підтверджують наявності у них усталених відносин, які притаманні подружжю.

Свідками не було надано суду пояснень та не вказано на факти про розподіл сімейних обов`язків між ОСОБА_37 та позивачем, про участь у спільних витратах. Пояснення свідків відносяться здебільшого до опису спільного проведення часу, зокрема, на свята, та не дають можливості встановити спільне проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Крім того, факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків.

Так, зокрема, Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі №307/2789/21 зазначив, що сам факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Показання свідків та спільні світлини самі по собі не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Про те, що самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, вказано і у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 08 грудня 2021 року у справі №531/295/19, від 17 січня 2024 року у справі №759/14906/18..

Крім того, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 06 березня 2024 року у справі № 277/442/23 та від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/11423/22, відповідно до якої сам факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може достовірно свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Позивачем не спростовано твердження відповідача про відсутність доказів на підтвердження спільної із ОСОБА_6 сплати комунальних послуг, здійснення ремонту в квартирі; доказів щодо спільного із ОСОБА_6 придбання майна в інтересах сім`ї, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, що, як вказує відповідач, мало би бути, з огляду на те, що, як вказує позивач, вони проживають однією сім`єю з 06.12.2013, тобто протягом більше десяти років.

Суд не заперечує сам факт спільного проживання ОСОБА_18 та ОСОБА_36 протягом певного періоду часу. Проте позивач не надала доказів ведення з ОСОБА_37 спільного господарства, побуту та бюджету, а в матеріалах справи відсутні докази, що майно було придбано внаслідок їх спільної праці, за спільні кошти, тобто, що джерело набуття цього майна було спільним. Поняття сімейний бюджет означає заробіток коштів членами сім`ї, їх розподіл та витрати в інтересах сім`ї. Той факт, що ОСОБА_19 , зокрема, придбавав певні речі (зокрема, газовий котел у 2024 році), не є достовірним доказом спільного бюджету, побуту.

Зібрані докази, а саме, показання свідків щодо обставин спільного проживання ОСОБА_18 та ОСОБА_36 ; довідка про фактичне місце проживання ОСОБА_18 у квартирі, у якій зареєстрована ОСОБА_36 ; фіскальний чек про купівлю котла у 2024 році; дві фотосвітлини; копія публікації із веб-сторінки ОСОБА_6 у мережі "facebook"; два квитки ОСОБА_36 на потяг у 2024 році, - враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду, об`єктивно та достовірно не вказують на те, що ОСОБА_19 та ОСОБА_36 з 06.12.2013 по 10.07.2024 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, несли спільні витрати в інтересах сім`ї, а між ними існували відносини, притаманні подружжю.

Отже, виходячи із наданих доказів, суд дійшов висновку, що під час судового розгляду позивачем не доведено та матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_18 та ОСОБА_36 без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки, зокрема, що позивач з ОСОБА_37 постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна, предметів побуту, його спільного користування, брали спільну участь в утриманні житла, розподіленні між собою прав та обов`язків, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин.

Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_4 права на отримання грошового забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_6 , суд звертає увагу на таке.

Вказану позовну вимогу позивач мотивує тим, що не може документально підтвердити факт проживання із ним у цивільному шлюбі та однією сім`єю, та, як наслідок, підтвердити наявність у неї права на отримання грошового забезпечення як членом сім`ї безвісти зниклого військовослужбовця Збройних Сил .

Під час судового розгляду не знайшов підтвердження той факт, що позивач проживала однією сім`єю із ОСОБА_6 , як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу з 06.12.2013.

Крім цього, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до абз. 1, 3 ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Аналогічні положення містяться у п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016, - відповідно до якого виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Отже, вказаними нормами визначений вичерпний перелік осіб, які вважаються членами сім`ї військовослужбовців, та які мають право на відповідні виплати.

У такому переліку відсутні такі члени сім`ї, як «жінка (чоловік), з якою (з яким) військовослужбовець проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу».

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (ч. 2 ст. 21 СК України).

Системний аналіз змісту положень СК України свідчить, що законом імперативно визначено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не наділяє їх правами та обов`язками подружжя (дружина/чоловік) по відношенню один до одного, окрім випадків, прямо передбачених законом, внаслідок яких у таких осіб виникають взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю (зокрема, ч. 1 ст. 91, ч. 4, 5 ст. 211 СК України).

За таких обставин, жінка, яка проживає однією сім`єю з чоловіком без шлюбу, відноситься до членів сім`ї такого чоловіка, внаслідок чого набуває прав та обов`язків члена сім`ї, проте відповідні права та обов`язки не тотожні тим, які має дружина, тобто жінка, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з чоловіком.

Відтак, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не надає особі правового статусу чоловіка чи дружини у розумінні закону, тобто особи, яка перебуває (ла) у сімейному союзі жінки та чоловіка, зареєстрованому у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Отже, виходячи із вказаних положень чинного законодавства, встановлення факту проживання позивача однією сім`єю з військовослужбовцем, який зник безвісти, не дає права на отримання грошового забезпечення цього військовослужбовця.

Таким чином, твердження позивача про існування юридичного факту (проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу) в аспекті правового зв`язку такого факту з правом, передбаченим ч. 6 ст. 9 Закону №2011, не знайшли свого підтвердження, оскільки визнання такого факту судом не має наслідком підтвердження наявності у позивача права на отримання грошового забезпечення безвісно зниклого військовослужбовця.

Як наслідок, позовна вимога про визнання права на отримання грошового забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_6 також не підлягає задоволенню.

Разом із цим, позивач також вказувала, що бажає здійснювати пошук ОСОБА_16 .

Відповідно до ч 1 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII від 12.07.2018, близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме).

Водночас, у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» зазначається, що близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Отже, позивач, у разі встановлення судом факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_37 , як чоловіка та жінки без шлюбу, в розумінні Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» буде відноситися до близьких родичів та членів сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, що надасть їй право на отримання інформації про хід та результати розшуку ОСОБА_11 .

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, підстави для розподілу судових витрат (сплаченого позивачем судового збору) відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 78, 79, 89, 264, 265, 315, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_8 , ЄДРПОУ НОМЕР_6

Третя особа: ОСОБА_5 , АДРЕСА_9 .

Повний текст судового рішення складено 21 січня 2025 року.

Суддя С. В. Васільєв