Справа № 466/2721/24
Провадження № 2/466/363/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В.

за участю представника позивача Капранової Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ЛКП «Залізничтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 6 369,75 грн. заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію, а також судовий збір у розмірі 3 028 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ЛКП «Залізничнетеплоенерго» з 01.07.2014 надає послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації, зареєстровані у квартирі за вказаною адресою є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (неповнолітній на момент виникнення боргу). Вказані відповідачі кошти за отримані послуги, а саме: постачання теплової енергії, функціонування внутрішньо будинкової системи опалення та плати за абонентське обслуговування не сплачують, що є порушенням Закону України «Про теплопостачання» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 №830.

За період з 01.01.2018 по 31.12.2023 сума заборгованості відповідачів за особовим рахунком № НОМЕР_1 з оплати послуги з функціонування внутрішньо будинкової системи та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 6 369,175 грн. У зв`язку із вищенаведеним представник позивача змушений звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ЛКП «Залізничнетеплоенерго» Капранова Н.Я. позовні вимоги та додаткові пояснення підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

У відзиві на позовну заяву відповідачі просять відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що 08.05.2012 ЛКП «Залізничнетеплоенерго» у встановленому законом порядку відключило їхню квартиру від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відтак, послугами ЛКП «Залізничнетеплоенерго» вони не користується, тому заявлені позовні вимоги є безпідставними.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що згідно довідки №225 від 07.02.2024 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації, виданої ЛМКП «Залізничне теплоенерго» у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_2 ( дружина) та ОСОБА_3 (син).

Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги ЛКП «Залізничнетеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі.

Відповідно до пункту 6 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Поставою КМУ №830 від 21.08.2019, виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам: за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем - до межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі) та інженерно-технічних систем приміщення споживача.

Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з частиною 5 статті 13 Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб- сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги (абзац частини 5 статті 13 ЗУ Про житлово-комунальні послуги).

30 жовтня 2021 року в загальному та безперешкодному доступі на офіційному веб-сайті за посилання http://zte.lviv.ua/news/128-shanovni-meshkanci---novi-typovi-dohovory-2021г Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», як виконавця послуг, було опубліковано тексти типових індивідуальних договорів про надання послуги з постачання гарячої води та про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічними договорами приєднання.

Співвласники багатоквартирного будинку, у якому знаходиться, в тому числі і квартира відповідачів, рішення про вибір моделі договірних відносин не прийняли.

Протягом 30 днів з дня опублікування текстів згаданих договорів на офіційному веб- сайті підприємства, від співвласників багатоквартирного будинку, у якому знаходиться квартира відповідача, рішення про вибір моделі договірних відносин до стягувача не надходило.

З огляду на вищевказане, сторонами у належній формі, що встановлена Законом, було укладено типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, що є публічними договорами приєднання.

Отже, необхідність укладання договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова ВСУ від 30.10.2013р. по справі № 6-59-ис13).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 22 грудня 2020 року по справі №311/3489/18.

Відповідно до розрахунків, наданих ЛКП «Залізничнетеплоенерго», заборгованість відповідачів за період з 01.01.2018 по 31.12.2023 з оплати послуги з функціонування внутрішньо будинкової системи та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії складає суму у розмірі 6 369,75 грн. Проте станом на сьогоднішній день дана сума не оплачена.

Згідно з п. 5. Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та п. 5 Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води Виконавець зобов`язується надавати Споживачу відповідної якості послуги, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цими договорами. Споживачу нараховуються лише витрати на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та плата за абонентське обслуговування, оскільки він від`єднаний від системи теплопостачання.

Розділом ІV затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, передбачений порядок визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, а саме: Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів житлових/нежитлових приміщень.

Відповідно власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, співвласники багатоквартирного будинку зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку пропорційно своїй частці спільного майна у будинку. Тобто, усі співвласники багатоквартирного будинку зобов`язанні проводити оплату за опалення місць загального користування, пропорційно своїй частці спільного майна у будинку. Вказані положення стосуються також наймачів та членів їх родин.

До допоміжних приміщень багатоквартирного будинку належать приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців: колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення.

Зокрема, - внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Також Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 року передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315 (далі - Методика розподілу).

Обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби на опалення - це витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку без врахувань обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359 затверджена Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2. Методики).

Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника.

Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд...» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року № 82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» No2189-VIII від 9.11.2017 (далі - Закон №2189) плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиту комунальну послугу, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальним договором (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкової системи теплопостачання тощо).

Оскільки, відповідно до Закону №2189 у багатоквартирному будинку усім категоріям споживачів (фізичним та юридичним особам) надаються комунальні послуги з постачання теплової енергії, то всі споживачі за індивідуальними договорами в разі розташування їх приміщень в багатоквартирному житловому будинку, повинні оплачувати плату за абонентське обслуговування.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином у квартирі АДРЕСА_2 за період з 01.01.2018 по 31.12.2023 утворилася заборгованість за послугу з функціонування внутрішньо будинкової системи та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 6 369,75 грн., що підтверджується відповідними розрахунками за надані послуги.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідачами не подано суду доказів про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період, а також не надано суду доказів про те, що відповідачі не зобов`язані здійснювати витрати на утримання будинку АДРЕСА_3 , та здійснювати оплату за абонентське обслуговування, внаслідок чого і утворилася вищезазначена заборгованість, яка на думку суду підлягає стягненню у рівних частинах з відповідачів на користь позивача.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути в користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» судові витрати.

Керуючись ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, Законом України «Про теплопостачання», ст. ст. 525, 526, 541, 543, 625, 634 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 274, 280-283, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії ) за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2023 року у розмірі 6 369,75 грн (шість тисяч триста шістдесят дев`ять гривень сімдесят п`ять копійки).

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» судовий збір у розмірі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго», , місцезнаходження: 79054, м.Львів, вул.Симона Петлюри, 4а.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 17 січня 2025 року.

Суддя О. І. Баєва