У х в а л а

17 січня 2025 року

м. Київ

Справа № 641/1458/22

Провадження № 61-10547ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - кінцевий набувач) на постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 (далі - відчужувачка) до кінцевого набувача за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 (далі - первісна набувачка), Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори - про розірвання договору довічного утримання та

в с т а н о в и в :

1. У липні 2022 року відчужувачка звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати договір довічного утримання від 11 листопада 2015 року, який вона уклала із первісною набувачкою. Мотивувала так:

- відчужувачка була власницею квартири АДРЕСА_1 (далі - квартира);

- 11 листопада 2015 року відчужувачка уклала із первісною набувачкою договір довічного утримання, згідно з яким вона передала останній у власність квартиру. Первісна набувачка зобов`язалась забезпечувати відчужувачку довічним утриманням відповідно до умов договору. Зокрема мала сплачувати відчужувачці 800 грн щомісячно шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою. Також відчужувачка отримала від первісної набувачки одноразове грошове утримання в розмірі 37 000,00 грн;

- 27 грудня 2018 року відчужувачка, первісна набувачка та кінцевий набувач уклали договір про зміну набувача в договорі довічного утримання на кінцевого (далі - договір про зміну набувача). Він сплатив відчужувачці одноразове грошове утримання у розмірі 4 000,00 грн;

- з кінця жовтня 2021 року стан здоров`я відчужувачки значно погіршився. Згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії № 4038 від 27 грудня 2021 року за станом здоров`я відчужувачка потребує постійного стороннього догляду та супроводу;

- вона неодноразово зверталася до кінцевого набувача з проханнями забезпечити їй піклування та захист, проти чого він заперечував. Кінцевий набувач повідомив її, що згідно з договором довічного утримання він має здійснювати виключно щомісячні виплати у розмірі 800,00 грн;

- укладаючи договір довічного утримання, відчужувачка не передбачала суттєвого погіршення стану здоров`я та настання безпорадного стану і соціально-побутових умов, зумовлених діями держави-агресора. Якби вона припускала, що зміняться істотні обставини, то вона б не уклала цей договір на вкрай невигідних для неї умовах.

2. 11 жовтня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову. Мотивував так:

- кінцевий набувач належно виконував обов`язки за договором довічного утримання з урахуванням договору про зміну набувача;

- відчужувачка не довела, що відбулася зміна істотних умов договору довічного утримання. Під час його укладення сторони домовилися щодо всіх істотних умов, які є необхідними для правочину такого виду;

- згідно з другим абзацом пункту 7 договору про зміну набувача у випадку виникнення в майбутньому потреби забезпечення відчужувачки іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувачка самостійно, на свій розсуд несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого договором, згідно з обумовленими сумами;

- кінцевий набувач надав суду розписки, згідно з якими відчужувачка відмовилась від розміщення в реабілітаційному центрі та від послуг домогосподарки. Відчужувачка заперечила підписання цих розписок. Але у судовому засіданні надала пояснення, в яких зазначила, що у листопаді 2021 року кінцевий набувач пропонував їй забезпечити лікування в реабілітаційному центрі або надання послуг домогосподарки, медичної сестри, від яких вона відмовилась;

- укладаючи договір довічного утримання, відчужувачка з урахуванням похилого віку могла та повинна була усвідомлювати, що стан її здоров`я і самопочуття з часом можуть погіршитися. Тому наведені нею обставини не є підставою для розірвання договору довічного утримання.

3. 23 травня 2024 року Харківський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою частково задовольнив апеляційну скаргу відчужувачки: скасував рішення суду першої інстанції; задовольнив частково позов, розірвавши договір довічного утримання з урахуванням договору про зміну набувача; у задоволенні інших вимог відмовив; стягнув із кінцевого набувача на користь відчужувачки 3 969,60 судового збору, сплаченого в суді першої й апеляційної інстанцій, і 4 042,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції. Мотивував так:

- вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що після укладення договору довічного утримання у відчужувачки істотно змінилися життєві обставини, а саме різко погіршився стан здоров`я внаслідок хвороби, і вона потребує постійного стороннього догляду. Очевидно, що, укладаючи договір довічного утримання, відчужувачка не могла таке передбачити. Кінцевий набувач не погоджується на зміну умов цього договору;

- договір довічного утримання слід розірвати, оскільки його виконання на попередніх умовах є неприйнятним для відчужувачки, порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє її можливості отримати постійний догляд за отримане грошове утримання - 800 грн щомісяця, яке є недостатнім для задоволення її потреб з урахуванням стану здоров`я;

- юридичним наслідком розірвання договору довічного утримання через неналежне виконання кінцевим набувачем обов`язків за договором є повернення квартири відчужувачці;

- оскільки апеляційна скарга та позовні вимоги задоволені частково - на 50 %, з урахуванням принципу пропорційності з кінцевого набувача на користь відчужувачки належить стягнути 4 042,00 грн за надання правничої допомоги в суді першої інстанції.

4. 18 липня 2024 року кінцевий набувач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив: (1) поновити строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду; (2) скасувати її та залишити в силі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року Обґрунтував скаргу так:

- предметом позову є розірвання договору довічного утримання з урахуванням договору про зміну набувача. Визначених статтею 755 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підстав для такого розірвання суди не встановили. Відчужувачка стверджувала, що договір слід розірвати, бо істотно змінилися обставини, якими вона керувалася при його укладенні (стаття 652 ЦК України), а саме різко погіршився стан її здоров`я; і якщо б вона могла це передбачити, то не уклала би такий договір або уклала його на інших умовах;

- лише погіршення стану здоров`я відчужувачки не може бути підставою для розірвання договору довічного утримання, бо старіння і погіршення здоров`я людини є неминучим природним процесом, який сторони договору мали розумно оцінювати та передбачати з огляду на тривалий строк дії вказаного договору;

- апеляційний суд не врахував висновки, сформульовані у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 червня 2018 року у справі № 910/21034/17, про те, що у разі, коли сторони не досягли згоди щодо розірвання договору з підстав, встановлених частиною четвертою статті 652 ЦК України, такий може бути розірваним за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: (1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; (2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості й обачності, які від неї вимагалися; (3) виконання договору порушило би співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; (4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона; розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення угоди в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах. Закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, за істотної зміни обставин (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року у справі № 500/373/17 і від 11 лютого 2022 року у справі № 524/652/21).

Апеляційний суд в оскарженій постанові не вказав про наявність одночасно чотирьох умов, визначених у частині другій статті 652 ЦК України.

5. 16 вересня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії тієї ухвали. Кінцевий набувач мав: додатково обґрунтувати поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження; надати документ про доплату 772,80 грн судового збору та його копії для інших учасників справи.

6. 7 жовтня 2024 року кінцевий набувач подав до Верховного Суду заяву, згідно з якою усунув недоліки касаційної скарги.

7. Кінцевий набувач обґрунтував клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження так: повний текст постанови апеляційного суду склали 4 червня 2024 року; згідно із супровідним листом 13 червня 2024 року апеляційний суд надіслав кінцевому набувачу копію оскарженої постанови; згідно з трекінгом поштового відправлення 394 кінцевий набувач отримав цю копію 18 червня 2024 року. На підтвердження вказаного надав супровідний лист апеляційного суду від 13 червня 2024 року; конверт і роздруківку трекінгу поштового відправлення 394.

7.1. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

7.2. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

7.3. Оскільки кінцевий набувач навів поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження (отримав копію оскарженої постанови 18 червня 2024 року, а 18 липня 2024 року подав касаційну скаргу), цей строк слід поновити.

8. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

9. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У цій скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстави для касаційного оскарження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 23 травня 2024 року.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори - про розірвання договору довічного утримання.

3. Витребувати з Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу № 641/1458/22.

4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко