КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/8829/24 Головуючий у І інстанції - Марфіна Н.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/2330/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

установив:

У травні 2024 року ТОВ «Інстафінанс» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 13 вересня 2020 року між ним та ОСОБА_1 було укладено Електронний договір кредитної лінії/позики за №IU5790871 в його інформаційно - телекомунікаційній системі №IU0710683, додатки та додаткові угоди до якого є його невід`ємними частинами та є обов`язковими для виконання їх сторонами.

Вказувало, що кредитний договір між ним та відповідачем було підписано шляхом використання електронного підпису унікальним одноразовим ідентифікатором в особистому кабінеті на його порталі.

Відповідно до умов Кредитного договору, воно надало, а відповідач прийняв у власне користування грошові кошти, які відповідач зобов`язався повернути у строки, визначені у Кредитному договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, які передбачені Кредитним договором.

У порушення умов Кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього перед Товариством за Кредитним договором №IU5790871 утворилась заборгованість у розмірі 42247,54 грн., з яких: 11455,25 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2153,95 грн. - заборгованості по процентам для початково зазначення тривалості та 28638,34 грн. заборгованості за процентною ставкою в день для періоду, що перевищує початкову зазначену тривалість кредиту.

Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором №IU5790871 у розмірі 42247,54 грн., з яких: 11455,25 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2153,95 грн. - заборгованості по процентам для початково зазначення тривалості та 28638,34 грн. заборгованості за процентною ставкою в день для періоду, що перевищує початкову зазначену тривалість кредиту, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи, що є предметом позовних вимог.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ТОВ «Інстафінанс» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначало, що 13 вересня 2020 року між ним та ОСОБА_1 було укладено Електронний договір кредитної лінії/позики за №IU5790871 (номер у системі №IU0710683) та ряд додаткових угод, які складаються з Спеціальних умов для короткострокового кредиту та Загальних умов Договору кредитної лінії, а також паспорту споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною Договору.

Вказує, що доказами того, шо відповідні документи були підписані за допомогою одноразового ідентифікатора, у сукупності, є Довідка про укладення Договору, Генерація коду підтвердження, успішне введення коду, докази відправлення договорів, додаткових угод на пошту боржника, докази підтвердження відправки договору та додаткової угоди на збільшення суми.

Стверджує, що відсутність інформації у розрахунку заборгованості, щодо сплачених відповідачем коштів на погашення кредиту підтверджує той факт, що відповідачем не проводились оплати з метою повернення грошових коштів.

Вважає, що судом першої інстанції були невірно з`ясовані всі обставини по даній справі а не надано жодної оцінки доказам, які містяться у справі.

Просило суд, скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що13 вересня 2020 року ОСОБА_1 , шляхом накладення електронного підпису, було підписано паспорт споживчого кредиту, у змісті якого зафіксовані умови кредитування а саме: ліміт кредитної лінії у розмірі 9500 грн.; процентна ставка у розмірі 1,40% в день; строк кредитування: від 7 ми до 30 днів; загальна вартість кредиту - 2,099 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 7,99 грн.

Згідно п. 3.2 Загальних умов, якщо Позичальник вирішив: 3.2.1. збільшити суму кредиту або одержати додатковий кредит, позичальник повинен подати відповідний запит кредитодавцю, і Сторони повинні укласти відповідну додаткову угоду до спеціальних умов кредиту, або укласти новий договір кредитної лінії.

Також, неодноразово між ОСОБА_1 та ТОВ «Інстафінанс» були укладені Додаткові угоди до спеціальних умов короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №IU5790871, таким чином, загальна сума кредиту становить 13500 грн., з процентною ставкою у розмірі 2,18% в день, зі строком оплати 30 днів з кінцевою датою повернення грошових коштів - 11 січня 2021 року, також, сторонами погоджена комісія за продовження кредиту, плата за якою становить 1317грн. за 7 днів продовження, 2314 грн. за 14 днів, 4296 грн. за 30 днів продовження за організацію продовження.

Згідно п. 2.1 Загальних умов, Встановлення договірних відносин між Сторонами за допомогою дистанційних засобів забезпечується таким чином: 2.1.1. на Порталі Позичальник повинен заповнити Заяву шляхом введення необхідної Суми Кредиту та Терміну оплати, а також надати (завантажити) інші дані та документи, що вимагаються. Також, у відповідному полі, в якому Позичальник повинен ввести реквізити своєї платіжної картки. Після заповнення вищезазначеної Заяви:

2.1.1.1. Позичальник створює Особистий кабінет на Порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на Порталі;

2.1.1.2. Позичальнику надається пропозиція кредитодавця у формі спеціальних умов кредиту на основі інформації, наданої в заяві. Якщо позичальник під час обробки заяви змінив інформацію, надану в заяві, нова пропозиція буде надана на основі нововеденних умов. За запитом позичальника кредитодавець повинен надати позичальнику пропозицію в паперовому вигляді в порядку, встановленому законодавством. Позичальник, без обмежень в часі, має право проаналізувати пропозицію та порівняти її з пропозиціями конкурентів;

2.1.1.3. Натискаючи кнопку «Прийняти», Позичальник підтверджує надання Кредитодавцю згоди на (І) використання персональних даних Позичальника для ідентифікації Позичальника, для оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) Позичальника та для виконання Договору відповідно до Політики конфіденційності; (ІІ) використання Порталу відповідно до Умов користування Порталом; (ІІІ) встановлення договірних відносин з Кредитодавцем, як передбачається Договором, та (ІV) складення Договору;

2.1.2. код підтвердження у вигляді одноразового алфавітно - цифрового ідентифікатора (надалі іменується як «Код підтвердження») надсилається кредитодавцем на Номер телефону позичальника. Шляхом введення коду підтвердження у відповідне поле та натискання кнопки «підтвердити» позичальник приймає пропозицію та підписує договір, який з цього моменту є укладеним відповідно до Правил та норм ЗУ «Про електронну комерцію»;

2.1.3. після подання Заяви Кредитодавець оцінює кредитоспроможність (платоспроможність) Позичальника самостійно або за допомогою уповноважених постачальників послуг. Надання кредиту та зміни суми кредиту може надаватись в межах ліміту кредитної лінії, та на основі оцінки кредитоспроможності позичальника, на власний розсуд кредитодавця

2.2. З метою перевірки даних платіжної картки Позичальника Позичальник уповноважує Кредитодавця вирахувати суму в розмірі … грн. з платіжної картки Позичальника, яка буде відшкодована Кредитодавцем Позичальнику після завершення процедури перевірки, але не пізніше, ніж протягом наступних семи робочих днів, або зарахувати на платіжну картку Позичальника суму в розмірі …. Грн., заблокувати дану суму та вирахувати її з платіжної картки позичальника під час завершення процедури перевірки. Таке уповноваження жодним чином не має наслідок обов`язок Кредитодавця здійснювати таку перевірку, яка залишається правом Кредитодавця, яким він розпоряджається на власний розсуд.

Як вбачається з довідки про ідентифікацію, відповідачем прийнято умови договору шляхом використання електронного підпису одноразового використання №АВЕРВ5, який було направлено на номер телефона позичальника.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили отримання боржником ОСОБА_1 грошових коштів встановлених кредитним договором та додатковими угодами.

Окрім того, доданий до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості проведений за кредитним договором, який укладено з іншою особою по іншому кредитному договору, а тому не може слугувати доказом руху коштів за наданим відповідачу кредитом.

Колегія суддів погоджується із цими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.

На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до п. 3.1 Загальних умов Договору, Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальнику в межах Ліміту Кредитної лінії, на основі заяви Позичальника та за умови їх схвалення, і Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю суму наданого кредиту та сплатити всі відповідні договірні компенсації до останнього строку оплати.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не виконувала умови взятого на себе зобов`язання, не погашала кредит та не сплачувала відсотки за користування кредитом.

Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №IU5790871 від 13 вересня 2020 року, становить 42247,54 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 11455,25грн., заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості - 2153,95 грн., заборгованість за процентною ставкою в день для періоду, що перевищує початкову зазначену тривалість кредиту - 28638,34 грн.

На підтвердження свого порушеного права, ТОВ «Інстафінанс» було надано копії: договору кредитної лінії №IU5790871 від 13 вересня 2020 року, укладеного між ТОВ «Інстафінанс» та ОСОБА_1 ; додаткові угоди до Договору кредитної лінії №IU5790871 від 13 вересня 2020 року; паспорту споживчого кредиту; витяг з журналу дій інформаційно-телекомунікаційної системи; довідка про ідентифікацію; вимогу-претензію; підтвердження АТ «Таскомбанк» переказу грошових коштів на карткові рахунки; детальний розрахунок заборгованості станом на 18 березня 2024 року;

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що позивачем долучено підтвердження про успішність переказу коштів, згідно якого АТ «Таскомбанк» повідомило позивача листом від 22 березня 2024 року №6501/47.1, про те, що 17 червня 2021 року на платіжну картку НОМЕР_1 було зараховано суму у розмірі 13000грн.

Згідно долученого до матеріалів справи запиту, платіжна картка НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 .

Долучена до матеріалів справи вимога-претензія та детальний розрахунок заборгованості здійснений по кредитному договору №IU2472274, та по боржнику ОСОБА_2 .

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі.

Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки стороною позивача не доведено факту отримання боржником ОСОБА_1 грошових коштів встановлених кредитним договором та додатковими угодами.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба