Справа № 296/7653/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П. ,

при секретарі судового засідання Годлюк А.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, утримання та виховання дитини батьком,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2024р. звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, який зареєстровано 25.03.2017р. Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 401 та спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на утримання та вихованні позивача.

Позов мотивував тим, що сторони разом не проживать, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на життя. З огляду на зазначене просив шлюб розірвати.

Також зазначив, що спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з ним за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 спілкується з дитиною, систематично провідує її, бере участь у її виховання, купує одян, надає кошти на придбання харчування. Однак, оскільки відповідач розглядає можливість виїзду за кордон, ОСОБА_1 маючи стабільний дохід вказує, що для дитини краще залишитись проживати з ним. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просив вимоги позовної заяви задовольнити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що всі рішення, які стосуються дитини він приймає самостійно. Дозвіл на виїзд доньки за кордон також хоче щоб залежав тільки від нього. Дитина наразі проживає з ним та перебуває на його фінансовому утриманні. Бажає офіційного визнання обставин, що донька перебуває на повному його утриманні та вихованні.

В судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що наразі немає змоги утримувати дитину. Її влаштовує, що батько має можливість забезпечити дитину фінансово. Налаштована поїхати за кордон на заробітки. Вказала, що приймає участь в утриманні та вихованні дитини. Донька інколи з нею проживає. Відповідачка повідомила, що купує їй одяг, іграшки, подарунки та солодощі. Приділяє дитині увагу та регулярно спілкується з нею. Приймає участь у вихованні, цікавиться здоров`ям та навчанням дитини. Позов визнала в повному обсязі, у тому числі щодо залишення доньки на утриманні та вихованні батька.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.03.2017р. сторони уклали шлюб, який зареєстровано Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 401 (а.с. 22).

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам подружжя.

З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе, через що позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б інтересам сторін, що бажає їх припинення, у зв`язку з чим укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Відносно вимоги позивача щодо залишення на його утриманні та вихованні спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Зміст позовної заяви свідчить про те, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 31.08.2022р. (а.с. 14).

Відповідно до частин 1-4 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зі змістом ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що спільна донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви та пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 приймає участь у вихованні та утриманні дитини, а саме: спілкується, систематично провідує її, проводять разом час у вихідні, інколи забирає зі школи, надає кошти на придбання харчування, купує одяг, іграшки, подарунки та солодощі.

Позивач в судовому засіданні не заперечив вищезазначених обставин.

З огляду на зазначене, жодних доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_2 , як мати, не виконує батьківські обов`язки щодо утримання та виховання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та умисно ухиляється від їх виконання, суду не надано.

Окрім того, Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини.

Враховуючи вищезазначене та наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши надані докази, встановивши фактичні обставини справи, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині залишення дитини на утримання та виховання позивача.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Шлюб, укладений між громадянами України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 25.03.2017 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №401 - розірвати.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя В. П. Маслак