Справа № 592/906/25
Провадження № 2/592/995/25
ПОСТАНОВА

про залишення позовної заяви без руху

23 січня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Катрич О.М., розглянувши матеріали за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» про захист прав споживачів та стягнення заборгованості по договору купівлі - продажу,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з вищевказаним позовом та просить суд звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст.175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм ЗУ «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно із ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Частина 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм ЗУ «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів».

Системний аналіз положень ЗУ «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених ЗУ «Про захист прав споживачів».

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено саме Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Але, як вбачається з позовної заяви, підставою звернення позивача з позовом до суду не є порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживача», а заявлена вимога про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

Доводи представника позивача про те, що позивач є споживачем згідно Закону України «Про ринок електричної енергії», який містить положення про захист прав споживачів, а тому, на її думку, вона звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на предмет заявлених позовних вимог, які нею обґрунтовано нормами глави 82 Цивільного кодексу України, є безпідставними.

Будь - яких доказів майнового стану, які б свідчили про об`єктивну неможливість сплати судового збору, до позовної заяви не долучено.

Клопотань про зменшення розміру судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, представником позивача до позовної заяви не долучено.

Відтак, позивач з урахуванням предмету позову та вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору, тому за подання позовної заяви повинна була сплатити судовий збір.

Зокрема, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 15 140 грн. (3 028*5).

Як вбачається із позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 41 258 грн. 42 коп., а тому 1% від 41 258 грн. 42 коп. = 412 грн. 58 коп., що є менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому позивачу необхідно сплатити 1 211, 20 грн., або надати до суду документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Крім того, представник позивача просить стягнути заборгованість за електричну енергію вироблену за «зеленим» тарифом за адресою: АДРЕСА_1 .

Законодавцем в Цивільному процесуальному Кодексі України чітко визначено виключну підсудність справ та відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Згідно з п.7.36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №910/10647/18 виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 30 ЦПК України). Такі позови пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Тому позивачу необхідно зазначити підстави звернення з позовною заявою до вказаного відповідача саме до Ковпаківського районного суду м. Суми.

У відповідності до ч. 1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так як позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, у відповідності до ст.185 ЦПК України вона підлягає залишенню без руху для усунення вищенаведених недоліків.

Згідно ч. 3ст. 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Враховуючи зазначене, заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» про захист прав споживачів та стягнення заборгованості по договору купівлі - продажу - залишити без руху, запропонувавши позивачу усунути вказані недоліки протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали та роз`яснити, що в разі їх не усунення заява буде вважатись неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Катрич