Справа № 515/1881/24
Провадження № 2/515/51/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Луцюка В.О.,

секретар судового засідання Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Татарбунари, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Давиденко Костянтин Вікторович, до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Давиденка К.В. звернулася до суду з позовом до Татарбунарської міської ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, який обґрунтувала таким.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Татарбунари Одеської області помер чоловік позивача ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належним спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 1994 року, посвідченого секретарем Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області Місержи А.П. та зареєстрованого у реєстрі за № 52.

Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А.А. зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у договорі купівлі-продажу житлового будинку не вказано, який саме будинок та по якій вулиці було придбано спадкодавцем.

Позивач зазначає, що її чоловік за життя придбав саме цей будинок і весь час вони в ньому жили. Чоловік рахувався головою вказаного домогосподарства на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу. Крім того, позивач успадкувала присадибну земельну ділянку, на якій знаходиться спірний житловий будинок та отримала Свідоцтво про право власності на майно.

Враховуючи викладене, просить суд визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати не стягувати з відповідача.

В підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Представник позивача ОСОБА_3 у своїй заяві просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Позивач клопотання про відкладення розгляду справи не заявив.

Представник відповідача ОСОБА_4 також подав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд вважає можливим ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Татарбунари Одеської області помер ОСОБА_2 , про що Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області складено відповідний актовий запис № 6 та 20 вересня 2017 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді, зокрема, житлового будинку садибного типу АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем за законом першої черги є дружина позивач у справі ОСОБА_1 . На підтвердження факту перебування у шлюбі надано копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 17 березня 1980 року на підставі актового запису № 17 Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.7).

Згідно з копією спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 №25/2017, заведеної 20 листопада 2017 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А.А., з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина спадкодавця ОСОБА_1 ; інші спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (доньки спадкодавця) відмовилися від прийняття спадщини за законом після смерті батька (а.с. 30-95).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217 ЦК України.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини, за нормою ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст. 1222 ЦК України.

Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

По положенню ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

12 грудня 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, належний чоловіку ОСОБА_2 . Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А.А. від 12 грудня 2024 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у договорі купівлі-продажу від 14 липня 1994 року, посвідченому секретарем Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області Місержи А.П. та зареєстрованому у реєстрі за № 52, не вказано, який саме будинок та по якій вулиці було придбано спадкодавцем (а.с. 9).

За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Так, як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 14 липня 1993 року, посвідченого секретарем Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області Місержи А.П. та зареєстрованого у реєстрі за № 52, ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_7 житловий будинок житловою площею 52 кв.м с господарськими спорудами: погрібом; кухнею, які знаходяться в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області (а.с. 13-14).

На підтвердження належності ОСОБА_2 вказаного житлового будинку позивачем надано:

довідку Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 20 листопада 2017 року вих. № 1176, згідно з якою ОСОБА_2 , 1957 року народження, був власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 15);

довідку Виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 08 листопада 2024 року за вих. № 104, відповідно до якої за записами в по господарській книзі № 4 Дмитрівської сільської ради за 1991-1995 роки ОСОБА_2 , 1957 року народження, рахувався головою домогосподарства по АДРЕСА_2 , згідно з договором купівлі-продажу, зареєстрованому за № 52 від 14 липня 1993 року (а.с. 18).

Зміна вулиці з «Енгельса» на вулицю «Сільська» мала місце відповідно до рішення сесії Дмитрівської сільської ради від 19 лютого 2016 року за № 48, що вбачається з довідки Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 20 листопада 2017 року за вих. № 1174 (а.с. 17).

З копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 18 червня 1998 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 18 грудня 1980 року (а.с. 6).

Крім того, спадкодавець ОСОБА_2 за життя був власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1477 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №491910, виданого відділом Держкомзему у Татарбунарському районі 14 червня 2011 року, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на земельну ділянку за №00249, кадастровий номер: :02:001:0512, свідоцтво про право на спадщину за законом на яку після його смерті отримала позивач у справі (а.с. 21).

06 листопада 2017 року на замовлення позивача виготовлено технічний паспорт за інвентаризаційною справою № 111, на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , який позначений у технічному паспорті: будинок житловий літ. «А», площею основи забудови 111,8 кв.м, навіс літ. «а», площею основи забудови 12,0 кв.м; літня кухня літ. «Б», площею основи забудови 26,6 кв.м; погріб літ. «б», площею основи забудови 18,9 кв.м; сарай літ. «В», площею основи забудови 11,9 кв.м.; сарай літ. «Г», площею основи забудови 14,9 кв.м; сарай літ. «Д», площею основи забудови 14,6 кв.м; навіс літ. «Е», площею основи забудови 10,2 кв.м; сарай літ. «Ж», площею основи забудови 22,2 кв.м; навіс літ. «ж», площею основи забудови 16,3 кв.м; навіс літ. «З», площею основи забудови 16,7 кв.м; гараж літ. «І», площею основи забудови 20,3 кв.м; надвірні споруди: 1- ворота, площею основи забудови 5,9 кв.м; 2 огородження, площею основи забудови 4,6 кв.м; 3 ворота, площею основи забудови 3,6 кв.м; 4 огородження, площею основи забудови 4,3 кв.м; басейн 5; басейн 6 (а.с. 10-12).

Ринкова вартість житлового будинку з будівлями та спорудами станом на 27 листопада 2024 року становить 99 521,00 грн, що підтверджено звітом про незалежну ринкову вартість, виготовленого ФОП ОСОБА_8 (а.с. 14-15).

За інформацією ТОВ "Татарбунарське РБТІ та РОН" вих. № 113 від 01 червня 2022 року згідно архівних даних БТІ станом на 31 грудня 2012 року право власності на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З вищенаведеного випливає, що іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права.

Остільки позивач довела наявність спадкового майна, підстави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.

На прохання позивача суд не стягує з відповідача судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями за адресою: АДРЕСА_1 , зі складовими: будинок житловий літ. «А», площею основи забудови 111,8 кв.м, навіс літ. «а», площею основи забудови 12,0 кв.м; літня кухня літ. «Б», площею основи забудови 26,6 кв.м; погріб літ. «б», площею основи забудови 18,9 кв.м; сарай літ. «В», площею основи забудови 11,9 кв.м.; сарай літ. «Г», площею основи забудови 14,9 кв.м; сарай літ. «Д», площею основи забудови 14,6 кв.м; навіс літ. «Е», площею основи забудови 10,2 кв.м; сарай літ. «Ж», площею основи забудови 22,2 кв.м; навіс літ. «ж», площею основи забудови 16,3 кв.м; навіс літ. «З», площею основи забудови 16,7 кв.м; гараж літ. «І», площею основи забудови 20,3 кв.м; надвірні споруди: 1- ворота, площею основи забудови 5,9 кв.м; 2 огородження, площею основи забудови 4,6 кв.м; 3 ворота, площею основи забудови 3,6 кв.м; 4 огородження, площею основи забудови 4,3 кв.м; басейн 5; басейн 6, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 20.01.2025.

Суддя В.О. Луцюк