Справа №173/1199/24
Провадження №2/173/97/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої: - судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», представник позивача, Гайова Анастасія Сергіївна, до ОСОБА_1 , третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

15.04.2024 року до суду звернувся позивач, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», представник позивача Гайова А.С., з позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

23.04.2024 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

12.06.2024 року Розпорядженням № 134 Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ справа передана на розгляд судді Петрюк Т.М.

13.06.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 15 жовтня 2024 року.

15.10.2024 року розгляд справи відкладений до 21.01.2025 року у зв`язку з неотриманням відомостей про належне повідомлення відповідача.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4826186 від 27 травня 2021 року в розмірі 43250.00 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати за надання правової допомоги.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: 27 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір № 4826186.

Законодавством України передбачено оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SМS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 4826186 від 27.05.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача.

Таким чином, Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 4826186 від 27.05.2021 р. з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Мілоан» () та на підставі платіжного доручення Відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 10000 грн.

Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 13.09.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 4826186 від 27.05.2021 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до Відповідача.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 43 250,00 грн., з яких:

-заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн.;

-заборгованість за відсотками становить 32 250 грн.;

-заборгованість за комісійними винагородами становить 1000 грн.;

-заборгованість за пенею становить 0 грн.

Відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданих йому кредитних коштів за кредитним договором, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Відповідач належним чином шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, письмові пояснення суду не надала.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 уклала Договір про споживчий кредит № 4826186 від 27.05.2021 р. з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» () та на підставі платіжного доручення Відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 10000 грн.

Проте до матеріалів справи додана копія Договору про споживчий кредит № 4826186 від 27.05.2021 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 . Також суду надані копії Анкети-заяви на кредит № 4826186 від 27.05.2021, Відомості про щоденні нарахування та погашення, Графік платежів за договором про споживчий кредит 4826186 де позивальник зазначена ОСОБА_3 .

Таким чином судом встановлено, що позивачем не надано будь-яких доказів наявності боргових зобов`язань щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України - Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відповідно до ст.ст. 77-78 ЦПК України - суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вже зазначалось вище, позивач в поданій позовній заяві не навів обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення заборгованості та не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт укладання кредитного договору між ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_1 .

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту укладання кредитного договору між ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу з відповідача не стягуються та покладаються на позивача.

На підставі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», представник позивача, Гайова Анастасія Сергіївна, до ОСОБА_1 , третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором за кредитним договором № 4826186 від 27 травня 2021 року, у розмірі 43 250.00 грн., - відмовити у повному обсязі.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. покласти на позивача товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», (, юридична адреса: 04112, м. Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому судове рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 21 січня 2024 року.

Суддя Петрюк Т.М

Направлене до ЄДРСР: 23.01.2025 року

Дата набрання законної сили: 21.02.2025 року