Справа № 296/8652/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

18 вересня 2024 року представник позивача ТОВ «Бізнес позика» Памірський М. А. звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява сформована в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 грудня 2020 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 066286-ЖМ1-004 про надання кредиту (далі по тексту рішення Кредитний договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у поряду, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ «Бізнес позика» надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 12 000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит.

Представник позивача вказує, що ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, перерахувавши 12 000 гривень на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 . Однак, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконала, розмір її заборгованості станом на 16 серпня 2024 року становить 20 999,83 гривень, з яких 11 728,33 гривень сума прострочених платежів по тілу кредиту; 9 271,50 гривень сума прострочених платежів по процентах.

На підставі наведеного ТОВ «Бізнес позика» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором № 066286-ЖМ1-004 про надання кредиту від 14 грудня 2020 року в розмірі 20 999,83 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 гривень.

Ухвалою судді від 03 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

16 січня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вказує, що вона визнає той факт, що вона уклала з ТзОВ «Бізнес позика» Кредитний договір та Додаткову угоду до нього, отримала кредит в розмірі, який зазначено в позовній заяві. Також відповідач зазначає, що вона сплатила на виконання кредитних зобов`язань вона сплатила суму в загальному розмірі 21 990,00 гривень. Разом з тим, відповідач заперечує вимоги позову щодо стягнення з неї 11 728,33 гривень тіла кредиту та 9 271,50 гривень процентів. Представлений позивачем розрахунок заборгованості свідчить, що розмір процентів за користування кредитом перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Також відповідач вважає неправомірним зарахування внесених нею коштів на погашення процентів. Відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не змогла ефективно здійснити свої права бути поінформованою про дійсні умови кредитування, які викладені в декількох великих за об`ємом документах. Укладення Кредитного договору та Додаткової угоди стали для відповідача непомірним тягарем. Вимога про стягнення відсотків є завищеною та не відповідає засадам справедливості. Відповідач вважає, що вимоги позивача слід задовольнити частково, стягнувши з неї 6 543,33 гривень, що становить різницю між орієнтовною загальною вартістю наданого кредиту та сумою погашеного кредиту.

Представник позивача ТОВ «Бізнес позика» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи.

Представник відповідача адвокат Павлова Д. А. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позицію свого представника.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд установив, що 14 грудня 2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір № 066286-ЖМ1-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (далі по тексту рішення Кредитний договір). 14 грудня 2020 року ТзОВ «Бізнес позика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 066286-ЖМ1-004 про надання кредиту, а ОСОБА_1 прийняла (акцептувала) пропозицію щодо укладення договору.

Відповідач ОСОБА_1 підтверджує укладення нею вищевказаного договору та отримання суми кредиту.

Відповідно до п. 1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 12 000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика».

Кредитним договором визначено такі умови: строк кредиту 16 тижнів; процентна ставка фіксована, 1,12929167 в день; комісія за надання кредиту 240 гривень; загальний розмір наданого кредиту 12 000 гривень; термін дії договору до 05 квітня 2021 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 22 560 гривень.

Протягом строку процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів (п. 2 Кредитного договору).

У п. 3 Кредитного договору сторони встановили графік платежів, відповідно до якого відповідач мала здійснити 8 платежів по 2 820,00 гривень. Таким чином, відповідно до умов Кредитного договору відповідач мала повернути 22 560,00 гривень, з яких 12 000 гривень тіло кредиту, 10 320 гривень проценти за користування кредитом.

Також установлено, що 14 грудня 2020 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору (далі по тексту рішення Додаткова угода).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 08 лютого 2021 року сума неповернутого позичальником кредиту становить 7 921,08 гривень.

Кредитодавець та позичальник домовились, що після укладення Додаткової угоди: 1) кредитодавець додатково надає, а позичальник додатково отримує та зобов`язується повернути додатковий кредит в сумі 7 000 гривень; 2) після надання додаткового кредиту загальна сума отриманого та неповернутого кредиту складає 14 921,08 гривень; 3) продовжити строк кредиту на 56 днів; 4) продовжити термін дії Договору до 31 травня 2021 року.

Комісія пов`язана з наданням Додаткового кредиту 700 гривень (п. 6 Додаткової угоди).

У пункті 7 Додаткової угоди сторони погодили Графік платежів, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язалась в період з 22 лютого 2021 року по 31 травня 2021 року включно здійснити 8 платежів по 3 570,00 гривень.

Слід зазначити, що відповідно до Графіку платежів загальний розмір платежу ОСОБА_1 за умови належного виконання нею умов Додаткової угоди та дотримання Графіку платежів мав становити 28 533,23 гривень.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому т.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України).

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.

Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.

Суд установив, що ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, перерахувавши на банківську картку відповідача суму кредиту 12 000 гривень, а також 7 000 гривень на виконання умов Додаткової угоди.

Відповідач ОСОБА_1 вказану обставину визнає.

Згідно з розрахунком позивача розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором станом на 16 серпня 2024 року становить 20 999,83 гривень, з яких 11 728,33 гривень сума прострочених платежів по тілу кредиту; 9 271,50 гривень сума прострочених платежів по процентах.

Суд установив, що в межах строку дії Кредитного договору ОСОБА_1 здійснювала погашення кредиту, а саме: 28.12.2020 вона здійснила платіж в розмірі 2820 гривень; 11.01.2021 сплатила 2820 гривень; 25.01.2021 сплатила 2820 гривень; 08.02.2021 2820 гривень; 22.02.2021 3570 гривень; 08.03. 2021 3570 гривень та 22.03.2021 3570 гривень. Всього на суму 21 990 гривень.

Разом з тим, установлено, що відповідач, яка здійснила останній платіж на виконання кредитних зобов`язань 22.03.2021, порушила умови Додаткової угоди та погодженого нею Графіку платежів.

Дослідивши наявний у матеріалах справи наданий позивачем розрахунок заборгованості, судом встановлено, що позивачем було враховано сплачені відповідачем на погашення заборгованості кошти у загальному розмірі 21 990 гривень, які були згідно умов Кредитного договору розподілено у відповідних сумах на погашення кожного із видів заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За умовами укладеного між сторонами Кредитного договору та Додаткової угоди встановлений строк дії Кредитного договору до 31 травня 2021 року. Також сторони погодили розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, порядок їх розрахунку. Зокрема, сторони погодили, процентну ставку 1,12929167 в день, а також те, що проценти нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з Графіком платежів.

Таким чином, сторони погодили процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами, який становить період з 14 грудня 2020 року по 31 травня 2021 року.

Суд зазначає, що здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам Кредитного договору та умовам Додаткової угоди, проценти за користування кредитом нараховані відповідачу в межах строку кредитування, тобто до 31 травня 2021 року включно.

Щодо зарахування сплачених відповідачем коштів на погашення комісії суд зазначає, що в кредитному договорі сторони погодили розмір одноразової комісії - 240 гривень, а відповідно до умов Додаткової угоди сторони погодили розмір комісії -700 гривень.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема за надання кредиту.

З Кредитного договору та Додаткової угоди вбачається, що кредитором встановлена одноразова комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, відповідач, підписуючи кредитний договір, погодилася з цією умовою договору, а тому виходячи із положень чинного законодавства та існуючої судової практики Верховного Суду, суд вважає, що зарахування здійсненого відповідачем платежу на погашення комісії є правомірною.

На спростування відповідних аргументів сторони відповідача суд зазначає, що умови Кредитного договору та Додаткової угоди є чіткими та зрозумілими, а тому відповідач як споживач кредитних послуг була належним чином поінформована про умови кредитування та порядок повернення кредиту. Те, що відповідач належним чином була поінформована про умови повернення кредиту також свідчить те, що вона з 14 грудня 2020 року (дата укладення Кредитного договору) до 22 березня 2021 року чітко дотримувалась погодженого Графіку платежів та вносила відповідні платежі. Однак, після 22 березня 2021 року відповідач свої кредитні зобов`язання більше не виконувала, а тому ТзОВ «Бізнес позика» правомірно здійснено нарахування процентів за користування кредитом на залишок заборгованості відповідача.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо можливості зменшення суми заборгованості до 6 543,33 гривень, що становить різницю між орієнтовною загальною вартістю наданого кредиту та сумою погашеного кредиту. Такі аргументи відповідача не відповідають вимогам Кредитного договору та вимогам законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Також суд ураховує, що відповідач, яка заявляє про несправедливість умов Кредитного договору, до суду з позовом про визнання цього договору недійсним (або окремих його умов, в тому числі умов щодо визначення розміру процентів за користування кредитом) не зверталась.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позичальник порушила умови Кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту, у зв`язку з чим позивач набув право вимагати повернення суми кредиту та сплати процентів. Розрахунок заборгованості перевірено судом на відповідність умовам договору та вимогам закону і порушень не встановлено.

Іншого розрахунку заборгованості ОСОБА_1 не надала, розмір заборгованості не спростувала.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 гривень сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором № 066286-ЖМ1-004 про надання кредиту від 14 грудня 2020 року в розмірі 20 999 (двадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, офіс 411, );

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного рішення 22 січня 2025 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК