ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3372/25 Справа № 210/2343/20 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

20 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Зубакової В.П., Корчистої О.І.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року по цивільній справі № 210/2343/20 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відвід судді Чайкіної Ольги Володимирівни,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відвід судді Чайкіної О.В. залишено без задоволення.

13 січня 2025 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій апелянт та його представники просили скасувати ухвалу Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року, направити заяву про відвід судді Чайкіної Ольги Володимирівни на розгляд іншого судді, який не входить до складу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Апеляційний суд, перевіривши апеляційну скаргу, приходить до висновку, що подана апеляційна скарга на ухвалу Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року про залишення без задоволення заявленного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відводу судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіної Ольги Володимирівни підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Перелік ухвал, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, встановлений ч.1 ст. 353 ЦПК України та до цього переліку не включено ухвалу про залишення без задоволення заяви про відвід судді.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 61-19138сво18 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена окремо від такого рішення.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15ц.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

За правилами, передбаченими ч. 1, п. 1. ч. 2, ч. ч. 3, 4 ст. 44 ЦПК України, учасники справи та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року про залишення без задоволення заяви про відвід судді Чайкіної Ольги Володимирівни у цивільній справі №210/2343/20 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає, не може бути прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції та підлягає поверненню.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року про залишення без задоволення заяви про відвід судді Чайкіної О.В. повернути особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Судді: