Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 369/2856/22
Номер провадження 2/711/15/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого судді Демчика Р.В. секретаря судового засідання Шульги А.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

встановив:

В провадженні судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчика Р.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів

До суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Юрченка Ю.І. про відвід судді Демчика Р.В.

Заява обгрунтована тим, що чергове судове засідання призначено на 14.01.2025 р. на 11 год. 00 хв. 13.01.2025 р. за результатами ознайомлення з матеріалами справи наявними в системі «Електронний суд», сторона Відповідача заявляє даний відвід судді Демчик Р.В. 1. Суддею Демчик Р.В. Протягом всього часу розгляду справи і до сьогодні не забезпечено розміщення в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (далі - системі «Електронний суд») матеріалів даної справи що обмежує сторону Відповідача - ОСОБА_3 в реалізації прав передбачених ст.ст.49,58,64 ЦПК України на забезпечення яких передбачені обов`язки суду згідно ч.2 ст.8, ч.7 ст.43, ст.249 ЦПК України.

Також в системі «Електронний суд», незважаючи на клопотання, сторони відповідача ще 06.11.2024 р. щодо розміщення копії начебто боргової розписки датованої 10.09.2019 р., яка була долучена судом до справи ще 10.09.2024 р., однак ні через 2 місяці після долучення, ні через 4 місяці (станом на сьогодні) так і не розміщена в системі «Електронний суд», чим порушено право Відповідача на захист через обмеження судом доступу відповідачу до матеріалів справи через систему «Електронний суд».

При цьому, сторона відповідача була також була позбавлена можливості обґрунтувати свою заяву про відвід від 19.09.2024 р. з посиланням на відеозапис/файли технічної фіксації судового засідання, так як після здійснення оплати за отримання доступу до вказаних відеозаписів/файлів технічної фіксації при спробі їх відкрити система «Електронний суд» видає наступну інформацію - «Під час спроби відкрити відеофайл виникла невідома помилка. Можливо, у вас немає прав доступу до файлу або файл ще недоступний для перегляду. Якщо через деякий час ви також не зможете відкрити файл, зверніться до організатора конференції» - щодо файлів з Централізованого файлового сховища, та «Не вдалося отримати доступ до файлу. Можливо, його переміщено, змінено або видалено. ERR_FILE_NOT_FOUND» - щодо файлів для локального перегляду (скріншоти додаються), що свідчить про той факт, що як зазначено самою системою - здійснено або ж видалення файлу або ж його переміщено, що однозначно свідчить про його відсутність і неможливість ознайомлення сторони

Вказані обставини також позбавили сторону відповідача і можливості доповнити заяву про відвід від 19.09.2024 р. І є недоступними до сьогодні - 13.01.2025 р.

Також, позбавлено права на заявлення зауважень (ст.249 ЦПК України: Зауваження щодо технічного запису судового засідання, протоколу судового засідання та їх розгляд).

Вказані факти також викликають об`єктивний сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Демчика Р.В. по даній справі.

При цьому, як дивним чином вказану розписку не згадував ОСОБА_1 протягом 2,5 років розгляду справи, так не було сенсу підписувати вказану розписку якщо в п.3 Договору зазначено що підписанням договору позики від 10.09.2019 р. підтверджується передача коштів (навіть якщо б в договорі чи в розписці від 10.09.2019 р. були підписи ОСОБА_3 ); крім цього, чомусь розписка подається до суду саме 10.09.2024 р. з вказівкою строку повернення коштів саме 11.09.2021 р., тобто підлаштовано (чи то судове засідання чи то виготовлення й подача розписки) під строк позовної давності вважаючи що начебто ця розписка є підставою для стягнення грошових коштів як зазначено позивачем в клопотанні від 10.09.2024 року.

Інакше, це якесь дивне подвійне співпадіння. Яке вчергове викликає ще більший сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Демчика Р.В. При цьому, саме в це засідання що ОСОБА_1, що ОСОБА_2 з`являються вперше особисто до суду, а не в режимі ВКЗ, як це було постійно до цього судового засідання, й при цьому не подають суду оригінал боргової розписки.

Також, згідно ч.ч.2,4 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії При цьому сторона позивача не надала доказів підтвердження (надання) копій документів, які бажає приєднати до матеріалів справи, - стороні відповідача, що саме по собі є окремою та достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів справи.

Надано документи тільки про надсилання не завчасно до судового засідання 16.09.2024 року, а надіслано тільки 10.09.2024 р. о 14:05 год. (коли с/з на 15:00 - 10.09.2024 р.), тобто в день судового засідання і за годину до судового засідання - без подачі через систему «Електронний суд» і без надіслання на електронну пошту, а виключно через «Укрпошту» тим самим унеможливлюючи завчасне ознайомлення сторони відповідача з поданими документами для формування своєї позиції та всіх аргументів щодо підстав та причин неможливості долучення вказаного документу до матеріалів справи тощо.

Судом же було проігноровано і вказані процесуальні порушення зі сторони позивача на його користь і всупереч правам відповідача. Також, згідно вимог ч.6 ст.ст.95 ЦПК України, визначено: «… 6. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.» Сторона Відповідача заперечувала щодо долучення вказаної копії до матеріалів справи в т.ч. крім іншого і через той факт, що ОСОБА_3 його не підписував боргову розписку, через відсутність оригіналу і через не дослідження його судом.

Однак, суддя Демчик Р.В. не тільки не взяв до уваги копії (якщо це взагалі копія з оригіналу, як стверджує позивач), як того вимагає імперативна норма - ч.6 ст.95 ЦПК України, а й взагалі окремо ухвалою (розписуючи на 6 сторінок свої мотиви і абсолютно ігноруючи вимоги ч.6 ст.95 ЦПК України) - все одно приєднав саме копію до матеріалів справи. При цьому не пересвідчившись в наявності оригіналу і чи це дійсно копія з оригіналу, якщо оригіналу суддя не досліджував і ОСОБА_3 такого тексту не підписував (який надано позивачем) і нічого подібного не підписував на користь позивача.

Судом же було проігноровано і вказані процесуальні порушення зі сторони позивача на його користь і всупереч правам відповідача та головне всупереч встановленому ПОРЯДКУ визначеному ЦПК України. Все вказане викликає об`єктивний сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Демчика Р.В. по даній справі.

Таким чином не ознайомившись і не надавши навіть такого права стороні відповідача - ознайомитись особисто з копією боргової розписки від 10.09.2019 р. та з її оригіналом, - і не забезпечивши вказані права суд на користь позивача всеодно розглянув клопотання і приєднав до справи.

Суддею не забезпечено розміщення копії боргової розписки - в системі «Електронний суд» як на дату прийняття ухвали від 10.09.2024 р., так і на дату складення повного тексту ухвали - 16.09.2024 р., так і до сьогодні - 23.09.2024 р. чим створено перешкоди з ознайомленням сторони Відповідача з цим документом. Все вказане викликає об`єктивний сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Демчика Р.В. по даній справі. Таким чином, виходячи з обставин справи №369/2856/22, суд не викликає довіру у відповідача, а також, враховуючи, що судом не було забезпечено протягом тривалого часу розгляд справи з врахуванням експертизи від 25.04.2024 р. і створюються умови на користь позивача з метою призначення експертизи для якої немає підстав в т.ч. за межами підготовчого засідання та з інших причин зазначених вище - ці дії в сукупності викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Крім цього, щодо розгляду заяви про відвід судді заявляють про наступні факти та обставини, які унеможливлюють розгляд вказаної заяви безпосередньо суддею Демчик Р.В., саме в зв`язку з наявністю вчинення дій/прийняття рішення щодо відводу у умовах реального конфлікту інтересів, що згідно ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, тягне за собою накладення штрафу від до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відповідно є корупційним правопорушенням. Примітка згідно ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (з врахуванням положень Закону України «Про запобігання корупції»).

Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

З метою дотримання основних засад цивільного судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, користуючись процесуальними правами та правом на справедливий і неупереджений судовий розгляд, відповідач заявляє про відвід суді, що здійснює розгляд справи №369/2856/22 та закликаємо до врегулювання конфлікту інтересів судді Демчика Р.В. та в зв`язку з цим забезпечити розгляд відповідної заяви іншим складом суду - Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про відвід.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява представника відповідача про відвід судді надійшла до суду 14.01.2024 року, в день судового засідання, тому питання про відвід судді вирішується головуючим - суддею Демчиком Р.В.

Відповідно до статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Закон України «Про судоустрій та статус суддів» гарантує кожному захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Конституцією України передбачено закріплення однієї з найважливіших гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи - це право на судовий захист.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Разом з тим, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року є правовою основою функціонування та діяльності міжнародного судового органу - Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Україною Конвенцію ратифіковано 17.07.1997, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції».

Зі змісту ст. 1 Конвенції вбачається, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I Конвенції.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Отже, ч. 1 ст. 6 Конвенції, закріплено такі елементи права на судовий захист як: 1) право на розгляд справи; 2) справедливість судового розгляду; 3) публічність розгляду справи та проголошення рішення; 4) розумний строк розгляду справи; 5) розгляд справи судом, встановленим законом; 6) незалежність і безсторонність суду.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Практика ЄСПЛ засвідчує, що право на доступ до суду включає у себе й право на ухвалення рішення по справі.

До конструкції «права на розгляд справи» також включається обов`язковий та остаточний характер судового рішення, а саме: обов`язок держав-учасниць Конвенції забезпечити остаточність судових рішень розуміється як те, що права вищих судів переглядати судові рішення мають використовуватися з метою виправлення допущених помилок, а не для проведення нових слухань.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях ЄСПЛ трактується, як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Що стосується принципу публічності, то він є важливим елементом права на справедливий суд. У ст. 6 Конвенції передбачається право кожної людини на те, що розгляд її справи буде відбуватися публічно. Публічний характер розгляду справи спрямований на захист особи від таємного, не підконтрольного суспільству відправлення правосуддя. З іншого боку, публічність є важливим інструментом, який сприяє зміцненню довіри до діяльності судової системи. Вимога публічності поширюється як на процес розгляду справи, так і на проголошення судового рішення.

Наступним елементом права на справедливий суд, відповідно до ст. 6 Конвенції, є право на розумний строк розгляду справи. ЄСПЛ не визначає жодних конкретних строків, які можна вважати розумними або нерозумними - це питання вирішується в кожній окремій справі з урахуванням усіх особливостей та обставин, а саме, звертається увага на комплексність справи - оцінювання складності справи з урахуванням обставин та фактів, що ґрунтуються на праві та тягнуть за собою певні юридичні наслідки, належну поведінку заявника, яка не повинна становити умисного затягування розгляду справи та належну поведінку органів державної влади - зобов`язання договірних сторін організувати свої правові системи таким чином, щоб дати можливість судам реалізувати п. 1 ст. 6 Конвенції та неможливість зловживання своїми зобов`язаннями через недоліки судової системи.

У ч. 1 ст. 6 Конвенції прямо зазначено, що кожен має право на розгляд справи судом, встановленим законом. Термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом. Основними критеріями, якими керується ЄСПЛ щодо визначення органу «судом» у розумінні статті 6 Конвенції є: 1) здатність ухвалювати обов`язкові для виконання рішення; 2) обов`язкова законодавча регламентація функціонування та діяльності «суду»; 3) наявність встановленої законом функції щодо розгляду юридично значимих питань; 4)гарантованість незалежності від державної виконавчої влади та інших учасників справи.

Європейський суд з прав людини досить вимогливо підходить і до встановлення того, чи був суд, який розглядав справу, незалежним та чи забезпечена його безсторонність. Практика Європейського суду з прав людини в першу чергу виходить з презумпції незалежності судів. Незалежність розуміється як здатність суду розглядати справу та ухвалювати рішення, не перебуваючи при цьому у будь-якій залежності від волі сторін чи органів державної влади.

Принцип безсторонності передбачає відсутність у судді особистої заінтересованості у справі та спроможності виконати роль безстороннього арбітра, який вирішує справу незалежно, підпорядковуючись виключно закону.

Право на справедливий судовий розгляд є процесуальним правом кожної людини, чиї права порушені, не визнані чи оспорюються. Суть цього права полягає в тому, що, по-перше, воно є правом для захисту інших прав, а по-друге, це право має власну самодостатню цінність як складовий елемент принципу верховенства права.

Як вбачається із заяви представника відповідача ОСОБА_3 , адвоката Юрченка Ю.І., про відвід судді від 14.01.2025 року, підставою для відводу є те, що суддя не забезпечив розміщення матеріалів цивільної справи в системі «Електронний суд», зокрема копії боргової розписки від 10.09.2019 року, не забезпечив доступ представника відповідача до відеозапису/файла технічної фіксації судового засідання від 10.09.2024 року, необґрунтовано задовольнив клопотання представника позивача та приєднав копію розписки до матеріалів справи, та здійснює розгляд цивільної справи в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, згідно з Положенням про порядок функціонування окремих підсистем ЄСІТС: Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) - сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи: документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС.

Одним з Модулів ЄСІТС є Підсистема «Електронний кабінет».

Як вбачається з системи документообігу Придніпровського районного суду м. Черкаси (Д-3) матеріали цивільної справи завантажені до ЄСІТС

Зокрема, як вбачається з довідки про доставку електронного документа, документ в електронному вигляді «Реєстраційна картка вхідного документу» від 10.09.2024 року 10.09.24 по справі № 369/2856/22 (суддя Демчик Р. В.), а також (за наявності) прикріплені до нього файли Заперечення Відповідача щодо клопотання позивача від 23.07.2024 р.,Ордер_Черненко ПМ_Придніпровський районний суд м. Черкаси_02.11.2023 .pdf,Квитанція про надсилання стороні ОСОБА_3 .pdf,Квитанція про надсилання стороні ОСОБА_1 .pdf,Боргова poзписка.pdf було надіслано одержувачу Юрченко Юрій Іванович в його електронний кабінет.

Документ доставлено до електронного кабінету: 10.09.2024 20:20:59

Також, 24.09.2024 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси від представника відповідача адвокат Юрченка Ю.І. надійшло повідомлення про сплату судового збору та надання доступу до запису судового засідання від 10.09.2024 року за допомогою Електронного кабінету Користувача ЄСІТС.

Право доступу до запису судового засідання було надано адвокату Юрченко Ю.І. 30.09.2024 року об 11:50 год., що підтверджується роздруківкою з системи ВКЗ.

Також представник відповідача адвокат Дитрик С.В. особисто, 01.02.2024 року та (т.4 а.142, т.5, а.240) та ознайомився з матеріалами цивільної справи та зробив відповідні фотокопії.

Що стосується твердження представника відповідача про те що суддя необґрунтовано задовольнив клопотання представника позивача та приєднав копію розписки, то слід зазначити, що відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тому оцінка вказаній розписці буде надана судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення.

Слід зазначити, що незгода учасників справи з правовою позицією судді при прийнятті відповідних рішень та їх обґрунтуванням у даній справі, сама по собі за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість судді у результатах розгляду справи, не може бути достатньою підставою для сумнівів в неупередженості головуючого судді Демчика Р.В. і не свідчить про наявність чи відсутність прихильності до однієї із сторін провадження.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України N 8 "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 року виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Також представник відповідача посилається на те, що суддя здійснює розгляд цивільної справи в умовах реального конфлікту інтересів.

Так, з об`єктивної сторони правопорушення, передбачені ст. 172-7 КАП, можуть виражатися у трьох формах: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів (ч. 1 ст. 172-7); вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів: прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів (ч. 2 ст. 172-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. З цього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а в разі перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - НАЗК чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно. Таке повідомлення дає можливість керівникам цієї особи і НАЗК виконати покладені на них Законом (ч. З ст. 28) обов`язки щодо врегулювання конфлікту інтересів.

Визначеними вказаним Законом різновидами реального конфлікту інтересів, про який особа зобов`язана повідомити, є:

- перебування осіб, зазначених у підп. «а», «в»-«з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, у прямому підпорядкуванні близьких осіб і підпорядкування їх близьким особам (прямо заборонено частиною 1 ст. 27 і потребує вжиття заходів, передбачених ч. 2 ст. 27 Закону). Необхідність включення цієї норми зумовлена усвідомленням того, що в суспільстві не повинно бути сумнівів у порядності (доброчесності) публічної служби і місця для непотизму та кумівства.

- отримання для виконання рішень чи доручень, які особа, зазначена у п. 1, підп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону, з огляду на наявний в неї реальний конфлікт інтересів вважає незаконними або такими, що становлять загрозу охоронюваним законом правам, свободам чи інтересам окремих громадян, юридичних осіб, державним або суспільним інтересам (у цих випадках особа, згідно із ч. З ст. 44 Закону, повинна негайно в письмовій формі повідомити про це керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому вона працює, а виборні особи - НАЗК);

- надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, виявлення у своєму службовому приміщенні чи отримання майна, що може бути неправомірною вигодою, або подарунка. У цих випадках алгоритм дій особи, зазначеної у пунктах 1 і 2 ч. 1 ст. З Закону, такий: а) вона не пізніше одного робочого дня письмово повідомляє про цей факт свого безпосереднього керівника (за наявності) або керівника органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції; б) разом із безпосереднім керівником або керівником органу, підприємства, установи, організації (якщо особа сама є таким керівником - то разом із особою, уповноваженою на виконання її обов`язків в разі її відсутності, тобто, як правило, із своїм першим заступником чи заступником) складає і підписує акт про виявлення майна, що може бути неправомірною вигодою, або подарунка.

Оскільки доказів наявності реального конфлікту інтересів представником відповідача не надано, суд вважає такі твердження представника відповідача його суб`єктивною думкою.

Стосовно наявності заінтересованості судді у розгляді справи, суд вважає за необхідне звернути увагу, що наявність особистого інтересу судді має підтверджуватись відповідними доказами. В силу положень ст.ст.6, 129 Конституції України, ст.ст.2, 15, 23, 57, ч.6 ст.56 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» особиста безсторонність суду гарантується законом. Твердження представника відповідача про наявність у судді особистої заінтересованості у розгляді справи, ґрунтуються виключно на суб`єктивних припущеннях і не є об`єктивним свідченням наявності у судді особистого інтересу у розгляді справи.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відвід судді.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, -

постановив:

В задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Юрченка Ю.І. про відвід головуючого судді Демчика Р.В. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Почне судове рішення складене 20.01.2025 року.

Головуючий: Р. В. Демчик