Справа № 456/5448/24
Провадження № 2/456/340/2025
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

21 січня 2025 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Коцур А.І.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кравець Андрія Остаповича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дактиль-Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат Кравець А.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки №30/V-24 від 02.06.2023, кадастровий номер :01:011:0105, площею 1,99 га, укладений між ТОВ «Дактиль-Агро», (орендар) в особі директора Кащука Л.Я. та Усік С.Т. (орендодавець), зареєстрований у Державному реєстрі земель 05.06.2023 за №50539826.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2024 справу розподілено судді Бучківській В.Л.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

20 січня 2025 року на адресу суду представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Кравець Андрієм Остаповичем подано заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дактиль-Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки, в якій представник позивача просить суд прийняти рішення про забезпечення позову про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, шляхом заборони вчиняти певні дії відповідачу ТзОВ «Дактиль-Агро» та будь-яким третім особам, а саме розриття, зняття поверхневого шару грунту, проведення розкопок та будь-яких інших дій по обробці, рекультивації грунтового покриву на спірній земельній ділянці з кадастровим номером №:01:011:0105, площею 1,99 га., яка знаходиться на території Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, які відповідач може вчиняти на орендованій землі в подальшому до вирішення спору по суті. В обґрунтування заяви покликається на те, що на даний час позивачем подано позов про розірвання договору оренди земельної ділянки та клопотання про проведення судової земельної експертизи. Якщо відповідач по справі або будь хто за його вказівкою розпочне земельні роботи на вказаній земельній ділянці, то існує ризик зміни її стану та не дасть змоги провести експертизу щодо її використання, а відповідно унеможливить судовий захист прав позивача. Позивач, як землевласник та орендодавець проти того, щоб на момент розгляду справи в суді та проведення експертизи змінилося використання земельної ділянки, оскільки визнає договір оренди земельної ділянки недійсним. Проте, на даний момент, позивач побоюється, що внаслідок активних дій відповідача ТОВ «Дактиль-Агро», земля може бути переорана та засаджена або будь-які роботи на ній можуть змінити її стан, що унеможливить встановленню істини та проведення

експертизи. Для того, що б зберегти земельну ділянку в тому стані, якому вона знаходилася на момент виникнення спору та до моменту винесення рішення суду за позов про визнання договору оренди земельної ділянки недійсними, необхідно вжити судом передбачених статтею 150 ЦПК заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звертається.

21 січня 2025 представником відповідача ТзОВ «Дактиль-Агро» - адвокатом Брона Мар`яною Василівною подано письмове заперечення на заяву представника позивача про забезпечення позову, в якій представник відповідача, серед іншого повідомляє суд про те, що пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувані, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Із вказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову . При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом залежно від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог. Слід звернути увагу на ту обставину, що предметом спору у даній справі є розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.06.2023. Водночас захисту підлягає не лише право власності на земельну ділянку, а й право оренди на таку земельну ділянку, набуте орендарем відповідно до вимог чинного законодавства на підставі відповідного договору. На переконання відповідача невжиття судом заходів забезпечення позову у даній справі шляхом заборони вчиняти відповідачу - ТзОВ «Дактиль-Агро» та будь-яким третім особам певні дії а саме розриття, зняття поверхневого шару грунту, проведення розкопок та будь-яких інших дій по обробці, рекультивації грунтового покриву на спірній земельній ділянці з кадастровим номером № :01:011:0105 площею 1.99 га, яка знаходиться на території Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, які відповідач може вчиняти на орендованій землі в подальшому до вирішення спору по суті, жодним чином не утруднить чи, тим паче, унеможливить виконання рішення суду, якщо таке буде прийнято на користь позивача. В той же час, у випадку вжиття судом заходів забезпечення позову, про які просить позивач, такі не відповідатимуть принципу співмірності, збалансованості та розумності. Забезпечення позову у такий спосіб порушує законні права та інтереси орендаря ТОВ «Дактиль-Агро» та перешкоджає здійсненню ним господарської діяльності за відсутності будь-яких на те законних підстав. Вжиття відповідного заходу забезпечення позову буде прямим втручанням у господарську діяльність відповідача, оскільки позбавляє вказане товариство можливості отримувати прибуток від здійснення відповідної господарської діяльності. Крім того, обробіток землі має здійснюватися у відповідний час з урахуванням посівного сезону, сезону збору урожаю тощо, тому будь-яке зволікання із вчиненням вказаних дій може завдати значних збитків орендарю.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кравець Андрія Остаповича про забезпечення позову не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1ст. 151 ЦПК України).

Згідно з п.1 ч. 1ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вказана правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Суд, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у суду немає, зважаючи на наступне.

Як на підставу для задоволення заяви про забезпечення позову, заявник покликається на те, що на даний час позивачем подано позов про розірвання договору оренди земельної ділянки та клопотання про проведення судової земельної експертизи. Якщо відповідач по справі або будь хто за його вказівкою розпочне земельні роботи на вказаній земельній ділянці, то існує ризик зміни її стану та не дасть змоги провести експертизу щодо її використання, а відповідно унеможливить судовий захист прав позивача. Позивач, як землевласник та орендодавець проти того, щоб на момент розгляду справи в суді та проведення експертизи змінилося використання земельної ділянки, оскільки визнає договір оренди земельної ділянки недійсним. Проте, на даний момент, позивач побоюється, що внаслідок активних дій відповідача ТОВ «Дактиль-Агро», земля може бути переорана та засаджена або будь-які роботи на ній можуть змінити її стан, що унеможливить встановленню істини та проведення експертизи. Для того, що б зберегти земельну ділянку в тому стані, якому вона знаходилася на момент виникнення спору та до моменту винесення рішення суду за позов про визнання договору оренди земельної ділянки недійсними, необхідно вжити судом передбачених статтею 150 ЦПК заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звертається.

Між тим, рішення суду за наслідками розгляду вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки не підлягає примусовому виконанню, тож є неспівмірною із заявленою у заяві про забезпечення позову вимогою, у відповідності до правового висновку ВС, викладеного у постанові від 10.11.2021, справа № 361/6799/14-ц, провадження № 61-16714св21.

Тож, заявником висувається неспівмірна вимога, тобто коли негативні наслідки, що можуть настати від вжиття заходів забезпечення позову переважають над тими, що можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Одним з видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії (п.п.2,4 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заявлено позов про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Отже, предметом позову є правовідносини, пов`язані з користуванням відповідачем земельною ділянкою, що є власністю позивача.

Встановлено, що спірною земельною ділянкою користується відповідач ТОВ «Дактиль-Агро» на підставі договору оренди, строк дії якого не закінчено, а питання про розірвання договору оренди вирішується судом.

Отже, відсутній зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Разом з тим, вжиття такого заходу забезпечення позову як заборона відповідачу провадити будь-яку сільськогосподарську діяльність на земельній ділянці може перешкоджати господарській діяльності відповідача. Обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися майном за його цільовим призначенням може завдати значних збитків його діяльності та призвести до негативних наслідків, а тому такий захід забезпечення позову не може бути застосовано.

При цьому суд зауважує, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому суд керується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20), де вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Разом з тим, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник не надає доказів, які б свідчили що невжиття заявлених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги чи заперечення.

Тому самі лише твердження позивача про можливість утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Саме таких правових позицій дотримується Верховний Суд в Постановах від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 752/6255/18,від 13 січня 2020 рокуу справі № 922/2163/17.

Суд вважає, що заявником не наведено суду обґрунтованих підстав, які б унеможливили захист прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не надано суду відповідних належних доказів, також з матеріалів заяви судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кравець Андрія Остаповича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дактиль-Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська