УХВАЛА

22 січня 2025 року

м. Київ

справа № 204/2584/23

провадження № 61-56ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Автолюбитель-5», треті особи: Дніпровська міська рада, Виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради, Третя Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про скасування реєстрації права власності на майно, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, витребування майна,

УСТАНОВИВ:

1. 30 грудня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року у цивільній справі № 204/2584/23.

2. Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

І. Щодо строку на касаційне оскарження

3. Згідно з частиною першою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина перша статті 127 ЦПК).

5. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК).

6. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК).

7. Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується. До касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності (пункт 2 частини четвертої статті 392 ЦПК).

8. 21 листопада 2024 року судом апеляційної інстанції було прийнято постанову. Відомостей про те, що апеляційний суд розглянув справу без повідомлення (виклику) учасників справи, у касаційній скарзі немає. День складення повного судового рішення в оскарженій постанові не зазначений. Касаційну скаргу позивачемподано до Верховного Суду 30 грудня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК.

9. Безпосередньо у касаційній скарзі позивач просить поновити їй строк на касаційне оскарження, обґрунтовуючи тим, що з оскаржуваною постановою апеляційного суду вона ознайомилася 04 грудня 2024 року після надання до цієї постанови загального доступу в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

10. У разі подання клопотання про поновлення пропущеного строку заявник повинен одночасно надати докази на підтвердження обставин, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для таких дій. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

11. Позивач не вказала у касаційній скарзі дату отримання нею копії постанови апеляційного суду та не надала жодних доказів на підтвердження цього. Також не підтвердила те, що апеляційний суд не надав їй таку постанову у день її проголошення, не надіслав їй цю постанову поштою чи в інший спосіб, або надіслав, але позивач її не отримала. Відповідна інформація може бути у матеріалах справи, яких у Верховного Суду немає

12. Згідно з абзацом першим частини третьої статті 393 ЦПК касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу після спливу строків, визначених у статті 390 ЦПК України, має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

13. З огляду на зазначене, позивач має додатково обґрунтувати поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та необхідність його поновлення з наданням підтверджуючих документів, зокрема, доказів, які підтверджують дату отримання нею копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

ІІ. Щодо сплати судового збору

14. До касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону(пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК).

15. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон від 08 липня 2011 року № 3674-VI)).

16. З позовом про скасування реєстрації права власності на майно, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, витребування майна позивач звернулася до суду у лютому 2023 року.

17. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

18. За змістом підпунктів 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону від 08 липня 2011 року № 3674-VI ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання цією особою позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

19. Згідно зі статтею 7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-IХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі з 01 січня 2023 року становив 2 684,00 грн.

20. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (абзац перший частини третьої статті 6 Закону від 08 липня 2011 року № 3674-VI).

21. Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону від 08 липня 2011 року № 3674-VI судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

22. З урахуванням наведеного судовий збір за подання цієї касаційної скарги в частині вимоги немайнового характеру становить 2 147,20 грн (із розрахунку 2 684,00 х 0,4 х 200%), а в частині майнових вимог - 1% ціни позову (вартості гаража № НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Автолюбитель-5» у м. Дніпрі) х 200%, що не може становити менше 2 147,20 грн (із розрахунку 2 684,00 х 0,4 х 200%) та більше 26 840,00 грн (із розрахунку 2 684,00 х 5 х 200%).

23. До касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 6 636,20 грн, однак не наведено обґрунтування такого розміру, виходячи з ціни позову станом на день його подання, зокрема, не зазначено відомостей про вартість спірного гаража, а матеріали справи № 204/2584/23 на час вирішення питання про відкриття касаційного провадження в розпорядженні Верховного Суду відсутні.

24. Таким чином, позивач має обґрунтувати розмір сплаченого нею судового збору, виходячи із ціни позову, та з урахуванням роз`яснень, викладених в цій ухвалі, а у разі, якщо розмір сплаченого судового збору не відповідає вказаним вимогам закону, - доплатити судовий збір, а також надати суду докази вартості гаража № НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Автолюбитель-5» у м. Дніпрі(зокрема, позовну заяву з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості майна, тощо).

25. Верховний Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до вимог Закону від 08 липня 2011 року № 3674-VI розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично нею була сплачена.

26. Ціна позову також є визначальною при вирішенні питання про те, чи підлягають касаційному оскарженню судові рішення у цій справі (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК).

27. Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

28. Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

ІІІ. Щодо змісту касаційної скарги

29. За змістом пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК у касаційній скарзі повинні бути зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету в особи, яка подає касаційну скаргу.

30. Якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей (частина восьма статті 14 ЦПК).

31. Позивач у касаційній скарзі всупереч пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК не зазначила про наявність або відсутність у неї електронного кабінету. Від обов`язку зазначити у касаційній скарзі такі відомості не звільнена, бо подала цю скаргу поштою.

ІV. Щодо підстав касаційного оскарження

32. У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

33. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

34. За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

35. У поданій касаційній скарзі позивач одночасно посилається на передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК підстави касаційного оскарження.

36. Проте підстав, передбачені пунктами 1 і 3 частини другої статті 389 ЦПК можуть бути взаємовиключними, тому особа, яка подає касаційну скаргу, у цьому випадку має конкретизувати у касаційній скарзі, яку саме норму (норми) права застосовано без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у подібних правовідносинах, а щодо застосування якої норми (норм) права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

37. Підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК, можуть бути зазначені у касаційній скарзі одночасно лише у разі, якщо норми права застосовані у подібних правовідносинах без урахування висновку Верховного Суду та норми права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, є різними.

38. Натомість позивач у касаційній скарзі узагальнено посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права і не конкретизує, щодо застосування яких саме норм права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а які норми права застосовані судами першої та апеляційної інстанцій без урахування висновку Верховного Суду.

39. Відсутність такої конкретизації у касаційній скарзі свідчить про неналежне виконання вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК.

40. Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК), в окремих випадках не підтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК).

V. Щодо подання копій касаційної скарги та доданих до неї матеріаліввідповідно до кількості учасників справи

41. За змістом пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет.

42. До копій касаційної скарги для інших учасників справи позивач не додала копій доданих до неї матеріалів, які міститься у переліку додатків (копій судових рішень та документа про сплату судового збору). Надала їх виключно для суду. Проте ЦПК не передбачає для особи, яка подає касаційну скаргу, можливості визначати, які додані до цієї скарги матеріали не надавати іншим учасникам справи.

VІ. Недоліки, які необхідно усунути

43. Таким чином недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхомподання до Верховного Суду:

1) додаткового обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження та необхідності його поновлення з наданням підтверджуючих документів;

2) обґрунтування розміру сплаченого судового збору, виходячи із ціни позову, та з урахуванням роз`яснень, викладених в цій ухвалі, а у разі, якщо розмір сплаченого судового збору не відповідає вказаним вимогам закону, - доплати до судового збору, а також доказів вартості спірного гаража;

3) уточненої касаційної скарги із чітким зазначенням в ній підстави (підстав) касаційного оскарження, передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК, з урахуванням роз`яснень, викладених в цій ухвалі, а також відомостей про наявність або відсутність у позивача електронного кабінету;

4) копій доданих до касаційної скарги документів, яких позивач не надала раніше, для інших учасників справи.

У разі подання уточненої касаційної скарги з доданими матеріалами через підсистему «Електронний Суд» позивач має надати докази їх надсилання іншим учасникам справи до зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» або листом з описом вкладення.

У разі ж їх подання засобами поштового зв`язку, їхні копії мають бути надані суду відповідно до кількості учасників справи.

44. За змістом частини другої статті 393 ЦПК у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

45. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК).

46. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу (абзац другий частини третьої статті 393 ЦПК).

47. Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року у цивільній справі № 204/2584/23 залишити без руху.

2. Запропонувати ОСОБА_1 в строк протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали привести касаційну скаргу у відповідність з вимогами статті 392 ЦПК шляхом усунення вищевказаних недоліків, додатково обґрунтувати поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та необхідність його поновлення з наданням підтверджуючих документів, обґрунтувати розмір сплаченого судового збору, виходячи із ціни позову, а у разі, якщо розмір сплаченого судового збору не відповідає вказаним вимогам закону, - доплатити судовий збір, а також надати докази вартості спірного майна.

3. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала, або буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя П. І. Пархоменко