Провадження № 22-ц/4808/195/25
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Девляшевського В.А.,

за участю секретаря Шемрай Н.Б.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2024 року, ухвалене судом у складі судді Пастернак І.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу обґрунтування якого вказав, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2004 року, в якому у них народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час стосунки між ними припинені, спільне життя з відповідачкою не склалося, більше двох років вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. З часу припинення спільного проживання з відповідачкою, позивач створив нову сім`ю, у нових стосунках народилася дитина, у свідоцтві про народження якої він записаний батьком.

Спроби прийти до примирення та зберегти сім`ю в даній ситуації є недоцільними та суперечать його праву створити повноцінну родину, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам.

Просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області 17 липня 2004 року.

Заочним рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Суд розірвав шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 17.07.2004 року у Тисменицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис №31.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської ласті від 20 листопада 2024 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги скаржниця зазначила, що фактично проживає в АДРЕСА_1 , саме за місцем проживання позивача, яке він зазначив у позовній заяві. За адресою в АДРЕСА_2 ніколи не проживала, за цією адресою знаходиться Католицький ліцей. Раніше за цією адресою вони з позивачем були зареєстровані, так як в даному приміщенні знаходився ІНФОРМАЦІЯ_5 , і сторони були зареєстровані на квартирному обліку з метою отримання житла в місті Івано-Франківську.

Зазначає, що позивачу, було відомо її фактичне місце проживання та те, що вона проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 , яка розміщена в АДРЕСА_1 . Проте ні за місцем проживання, ні за місцем проходження військової служби суд не повідомляв її про час, місце розгляду справи, не надсилав позовну заяву та додані до неї матеріали, чим фактично позбавив її в доступі до правосуддя.

Про розгляд справи, призначений на 17.10.2024 року позивачці стало відомо з сайту судової влади, у зв`язку з чим нею було подано клопотання про відкладення розгляду справи, яку суд першої інстанції проігнорував.

Вважає висновок суду першої інстанції про те, що шлюбні відносини між сторонами припинилися та не підтримуються протягом тривалого часу не ґрунтується на доказах, оскільки сторони проживають за однією адресою та ведуть спільне господарство.

Вважає, що суд першої інстанції підійшов до вирішення спору формально, не з`ясував дійсних обставин справи, та не вживав жодних заходів щодо примирення сторін, не врахував, що вони мають неповнолітнього сина, який потребує чоловічої підтримки.

Зазначила, що позовна заява ОСОБА_1 подана без дотримання ст. 175 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не зазначено місце проживання чи перебування відповідача, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, що є підставою для закриття провадженню у справі відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що з листопада 2022 року проживає в новій сім`ї у фактичних шлюбних відносинах з цивільною дружиною, в яких у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області «344/3909/22 від 29 червня 2022 року сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей. З сином підтримує зв`язок.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу апеляційного суду від позивача 17 січня 2024 року надійшла заява в якій позивач повідомив суд про неможливість прибуття до судового засідання у зв`язку з знаходженням у районі виконання бойових завдань, просить прийняти до уваги його відзив на апеляційну скаргу та залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без позивача та відповідачки, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують шлюбні відносини, їх шлюб існує формально, та дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Переглядаючи рішення суду, колегія суддів виходить з наступного.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 посилається, зокрема, на те, що вона не отримувала копію позовної заяви та додані до неї матеріали справи, суд першої інстанції розглянув справу без належного її повідомлення та проігнорував її заяву про відкладення судового засідання від 17 жовтня 2024 року.

Пунктом 2 частини третьої статті 3 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Статтею 190 ЦПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 191 ЦПК України відповідач має право у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання на 16 вересня 2024 року о 11 год.00 хв.

Також відповідачці встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_2 копії ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2024 року про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з доданими до неї додатками, оскільки поштове відправлення направлене на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , повернулось на адресу суду з зазначенням причини повернення «неправильно зазначена (відсутня) адреса».

Згідно ч.6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є:1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, судом першої інстанції не було належно повідомлено ОСОБА_2 про відкриття провадження у справі, час та дату першого судового засідання та відповідачка не отримала копію позовної заяви разом з доданим до неї матеріалами, що позбавило її можливості надати відзив до позовної заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, 17 жовтня 2024 року на адресу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеної на 17 жовтня 2024 року, у зв`язку з тим, що вона не отримувала позовної заяви та повідомлення про виклик до суду та бажає скористатись правовою допомогою.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2024 року вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та 17 жовтня 2024 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області розглянув справу по суті та ухвалив рішення у цій справі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалюючи заочне рішення по суті, не врахував, що принципами цивільного судочинства є, зокрема, гласність і відкритість судового процесу, не надав оцінки обставинам і причинам неявки відповідачки у судове засідання, наявності/відсутності підстав для відкладення судового засідання у справі.

Згідно п. 2 ч. ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав - перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Враховуючи зазначені норми процесуального законодавства та те, що відповідачка не з`явилась до судового засідання вперше, надавши заяву про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції мав вирішити клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, беручу до уваги те, що відповідачка в її обґрунтування зазначила, що не отримувала копію позовної заяви і бажає скористатися правовою допомогою та враховуючи, що матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_2 ухвали про відкриття провадження та позовної заяви, застосовувавши відповідні процесуальні норми крізь призму загальних засад цивільного судочинства, дотримання гарантій прав особи на участь у розгляді її справи, а також обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав.

Скаржниця зазначає, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 . Між тим, матеріали справи не містять відомостей про направлення судової повістки за місцем проживання відповідачки. З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в цій частині слушними, та є підставою для скасування рішення суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Щодо заявлених вимог про розірвання шлюбу, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Тисменицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №31, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_2 сторони 17.07.2004 року.

У шлюбі в подружжя народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_3 та серія НОМЕР_4 .

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Колегія суддів встановивши, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки ОСОБА_1 має інші фактичні шлюбні відносини в яких у нього народилася дитина, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони мають незначні непорозуміння та різні емоційні стани, однак продовжують любити один одного та піклуватися про сім`ю, але суд першої інстанції не з`ясував дійсних обставин справи, є необґрунтованими, виходячи з наступного. За змістом зі статті 111 СК України заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. З матеріалів справи вбачається, що позивач не вияв бажання примирятись із відповідачкою, наполягає на розірванні шлюбу про що зазначив у відзиві на апеляційну скаргу, що підтверджує його стійке бажання розлучитися, в позовній заяві заперечував проти надання строку на примирення, у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що він з листопада 2022 року проживає у новій сім`ї, де народилася дитина 24 жовтня 2023 року.

Посилання скаржниці на те, що позовну заяву подано без дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не зазначено місце проживання чи перебування відповідача, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, що є підставою для закриття провадженню у справі відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК не заслуговує на увагу виходячи з наступного.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Зі змісту п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України вбачається, що реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, зазначаються позивачем за наявності та у випадку, якщо такі позивачу відомі. Щодо місця проживання чи перебування відповідачки, позивачем в позовній заяві зазначено її місце реєстрації. Не зазначення у позовній заяві адреси фактичного проживання відповідачки не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду у розумінні п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2024 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково, заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 17 липня 2004 року у Тисменицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №31.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 січня 2025 року

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.А. Девляшевський