Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 січня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Петришина Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем, зареєстрований виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом №03, змінити прізвище ОСОБА_1 на дошлюбне ОСОБА_3 , та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 20.04.2018 між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний запис №03.

У шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із матір`ю, в АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначає, що з відповідачем давно подружнім життям не живуть, спільного господарства та побуду не ведуть, матеріально одне одного не підтримують. За час перебування у шлюбі часто розходились, на час подачі позову вже тривалий час проживають окремо.

Зазначає, що через відсутність взаємоповаги одне до одного у подружжя неприязні стосунки, майже не спілкуються одне з одним, через постійні сварки, внаслідок того, що кожний із подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюб давно розпався.

Вважає, що за даних обставин, реєстрація шлюбу носить суто формальний характер, оскільки жодних обов`язків як подружжя сторони не несуть.

Зазначає, що фактично на сьогоднішній день шлюбні відносини між сторонами припинені, примирення неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім взаємним інтересам та інтересам дитини.

Також звертає увагу, що дитина проживає разом з позивачкою. Вказує, що відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України відповідач зобов`язаний матеріально утримувати свою неповнолітню дитину до її повноліття.

Звертає увагу, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку, а відтак просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також просила змінити прізвище ОСОБА_5 на дошлюбне ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 03.09.2024 було відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, через канцелярію суду представник позивача подав заяву, якою просив розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача за наявними у матеріалах справи документами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином. Поважність причин неявки суду не повідомив. У встановлений судом строк відзив не подав.

17.01.2025 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено проводити заочний розгляд справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає можливим провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 20.04.2018 уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 03. Прізвище чоловіка після шлюбу ОСОБА_5 , прізвище дружини після шлюбу ОСОБА_5 . Зазначене підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (повторно).

За період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатській області 12.12.2019.

Судом встановлено, що сімейне життя позивача та відповідача відсутнє. Упродовж тривалого часу не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинені.

Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В матеріалах справи міститься копія довідки Середнянської селищної ради від 18.12.2024 №2249, згідно з якою до складу сім`ї ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , входить син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, а отже тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір.

З огляду на те, що відповідач є батьком дитини, що він є особою працездатного віку, а також враховуючи вік дитини, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та принципу рівності батьків в утриманні дітей, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З врахуванням клопотання позивачки щодо зміни їй прізвища, після розірвання шлюбу суд відновлює їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір, сплачений нею за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1211,20 грн. та в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у в розмірі 1211,20 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Враховуючи ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114, 141, 150, 180-182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст.258,259,264, 265,268,273,280-282,289 ЦПК України, суд:

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 20.04.2018, який зареєстрований виконавчим комітетом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №03 розірвати.

Відновити дошлюбне прізвище позивачці « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня пред`явлення позову до суду 02 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України з безконтактним носієм № НОМЕР_3 , орган видачі 2123, дата видачі 20.06.2018, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача: адвокат Бойко Богдан Богданович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/1014 від 30.04.2015, видане Радою адвокатів Закарпатської області на підставі рішення від 15.04.2015 №103 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1131753 від 03.10.2024.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого Ужгородським РВ ГУ МВС України в Закарпатській області 11.12.2009, місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя І.О. Шепетко