Справа № 766/6117/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Мороз Анжела Іванівна (місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Соборна, 4, оф. 2) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому позивач просить суд:

стягнути з відповідачки на його користь в порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки INFINITI модель FX 37, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 у розмірі 448 500 грн; грошову компенсацію половини вартості обладнання та товарних залишків у розмірі 300 000,00 грн; компенсацію половини вартості внесеного майна до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» (ідентифікаційний код 22753177) у розмірі 14 428 252,58 грн.

12.11.2024 року адвокат Мороз А.І., діючи в інтересах позивача подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом:

накладення арешту на транспортний засіб марки INFINITI, модель FX 37, легковий універсал В, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , білого кольору, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ; квартиру загальною площею 157,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , належну на праві власності ОСОБА_2 ; нежилі приміщення магазину площею 453,2 кв.м. та підвалу площею 141,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , належні на праві власності ТОВ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ»;

заборонити державним реєстраторам, нотаріусам, визначених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» відносно/щодо ТОВ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ», в тому числі, але не виключно, про реєстрацію, внесення змін до установчих документів, про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства.

Вимоги заяви мотивує тим, що у випадку задоволення заявлених позивачем вимог у відповідача виникне зобов`язання зі сплати грошових коштів в орієнтовному розмірі 15 176 752 грн.

Оскільки, між сторонами не досягнуто згоди щодо добровільного поділу спільного майна, знаючи про можливість стягнення такої суми, з метою уникнення відповідальності при вчинені дій щодо виконання рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», відповідач може завчасно вчиняти дії по відчуженню належного їй майна задля уникнення можливості його відчуження на користь погашення зобов`язань перед позивачем в межах майбутнього виконавчого провадження.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що ОСОБА_2 є власником спірного автомобіля, який було придбано під час перебування сторін у шлюбі.

Також, ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира, загальною площею 157,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначене нерухоме майно було подаровано позивачем ОСОБА_2 27.07.2013 року і в силу норм статті 57 СК України, набуло статусу особистої приватної власності дружини.

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.12.2021 року вбачається що відповідач ОСОБА_2 є єдиним учасником та єдиним кінцевим бенефіціарним власником (контролером) товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛЬНИЙ». З 01.04.2021 року ОСОБА_2 також є директором вищезазначеного товариства. Розмір частки учасника ОСОБА_2 в ТОВ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» складає 100 % та еквівалентно 313 834,95 грн. Так, будучи єдиним учасником та єдиним кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» ОСОБА_2 може здійснити відчуження корпоративних прав та майна зазначеного товариства, здійснити перереєстрацію товариства на іншу особу, тощо.

ТОВ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» є власником нежилих приміщень магазину, площею 453,2 кв.м. та підвалу, площею 141,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Зважаючи на предмет спору, оцінку майна, яке оформлено на позивачку в порівнянні із сумою позову, можливу переоцінку/знецінення майна, яке перебуває у м. Херсоні, через негативні наслідки військової агресії рф, зокрема спричиненні руйнування, позивач переконаний, що належне забезпечення його прав, зокрема на безперешкодну реалізацію судового рішення, необхідно забезпечити позов.

Відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції суду заява про забезпечення позову з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 12.11.2024 року передана головуючому судді 13.11.2024 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2024 року заяву про забезпечення позову залишено без руху з наданням позивачу/представнику 5-ти денний строк для виконання ухвали суду.

17.01.2025 року представник позивача Мороз А.І. через систему «Електронний суд» направила заяву про усунення недоліків, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передено Головуючому судді 20.01.2024 року.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Обставин для застосування ч. 5 статті 153 ЦПК України не встановлено.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорювань право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до вимог п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питання про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи взагалі стане не можливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухваленим тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

З позовної заяви встановлено, що позивач звернувшись до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, просить стягнути з відповідачки на його користь в порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки INFINITI модель FX 37, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 у розмірі 448 500 грн; грошову компенсацію половини вартості обладнання та товарних залишків у розмірі 300 000,00 грн; компенсацію половини вартості внесеного майна до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» (ідентифікаційний код 22753177) у розмірі 14 428 252,58 грн, а всього 15 176 752 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №554/8023/15-ц виснувала, що, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, необхідно установити обсяг спільно нажитого майна, з`ясувати час та джерела його придбання. Обсяг майна, яке подружжя просить поділити, повинен охоплювати все спільно набуте ними у шлюбі майно з метою найбільш ефективного вирішення спору про його поділ у межах одного провадження. Указане відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи в суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. пункт 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

При цьому, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Накладення арешту на майно, яке є предметом спору, у даному випадку має на меті, зокрема запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості його виконання.

Підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Верховний Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13.12.2023 року у справі №522/21977/21 зазначив, що загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявна тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Зважаючи на те, що одним із способів захисту є поділ майна подружжя, який у свою чергу передбачає наявність спірного майна в натурі під час розгляду справи і до її завершення, суд приходить до висновку про дійсність ризиків його втрати, з урахуванням права відповідача на власний розсуд визначати юридичну долю належного їй на праві власності майна, а тому вважає за необхідне забезпечити позов та накласти арешт на автомобіль марки INFINITI, модель FX 37, легковий універсал В, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , білого кольору, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та є предметом спору у справі в межах якого подано цю заяву про забезпечення позову.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 2 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reason ablerelationship of proportionality between the means employed and the aims pursued).

ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

«Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

Оскільки квартира загальною площею 157,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 не є предметом спору у цій справі суд вважає, що накладення арешту на неї становитиме надмірний тягар для відповідачки.

Крім того, нежилі приміщення магазину площею 453,2 кв.м. та підвалу площею 141,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , на які просить накласти арешт позивач, належать на праві власності ТОВ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ», яке не є учасником справи та в силу ч. 2 ст. 3 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не відповідає за зобов`язаннями своїх учасників.

Вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони вчинення реєстраційних дій щодо ТОВ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» може вплинути на права та законні інтереси осіб, які не є учасниками справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог заяви у цій частині.

Враховуючи викладене, заява підлягає задоволенню частково.

За приписами ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову на інший.

Роз`яснити, що за приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Мороз Анжела Іванівна (місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Соборна, 4, оф. 2) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі №766/6117/24 шляхом накладення арешту на рухоме майно:

-легковий автомобіль марки INFINITI модель FX 37, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 .

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити для негайного виконання та вжиття відповідних заходів державному (приватному) виконавцю, регіональному сервісному центру МВС в Херсонській області та сторонам у справі.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення(проголошення) до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог ст. 153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвала складена 21.01.2025 року.

СуддяЄ. М. Булах