Справа № 539/4729/24
Провадження № 2/539/122/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Гуменюк Г.М.

за участю секретаря судового засідання Коновал Т.Г.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що вона навчається на денній формі навчання з 01.09.2024 року у Відокремленому структурному підрозділі «Рубіжанського фахового коледжу Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги батьків. Вона проживає разом із мамою та перебуває на її утриманні, батько будучи військовозобов`язаним проходить службу у Збройних силах України, добровільно допомогу їй не надає. Тому просить суд стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітків (доходів), починаючи стягнення з 24.10.2024 року і до закінчення навчання , або досягнення 23 річного віку.

Ухвалою судді від 06.11.2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача Лисенко А.Ф. просив позов задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що ОСОБА_3 є студенткою, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги батьків, її мати офіційно не працює, проте має тимчасові заробітки та допомагає доньці, батько проходить службу у Збройних силах України та має можливість надавати їх допомогу проте добровільно цього не робить.

Представник відповідача ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні позову повністю з підстав викладених у відзиві на позов, зазначивши, що на даний час відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки від свого доходу, так як має матір ОСОБА_5 , 1951 року народження, яка є пенсіонером за віком, є непрацездатною та потребує його фінансової допомоги. Окрім цього, відповідач проживає у цивільному шлюбі, з своєю цивільною дружиною щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, і на його утриманні перебувають неповнолітні діти цивільної дружини, рідний батько яких помер. І хоч дітям і була призначена пенсія по втраті годувальника розмір її мінімальний і її не вистачає на утримання дітей. Також зазначає, що відповідач має у власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2 га, кошти за оренду якої отримує його донька (позивач), за домовленістю з орендарем. Відповідач всіляко підтримує свою дитину і пропонував допомагати фінансово, вважає за можливе сплачувати аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000грн., однак позивач на такі пропозиції не погодилася.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

ОСОБА_4 являється батьком ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 15.08.2006 року.

Батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 04.09.2007року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2

Згідно довідки ВК Лубенської міської ради від 19.05.2022року ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідно довідки №67 від 09.09.2024 року, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Рубіжанського фахового коледжу Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу денної форми навчання, навчається на першому курсі «Рубіжанського фахового коледжу Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», термін навчання з 01.09.2024року по 31.01.2027року.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 є студенткою бюджетної форми навчання, навчальний заклад знаходиться у м.Миргород, проте навчання є дистанційним, фактично вона проживає у м.Лубни разом із матір`ю.

Згідно довідок Військової частини НОМЕР_3 №3549 від 14.11.2024, №3573 від 15.11.2024, солдат ОСОБА_4 перебуває на військовій службі по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_3 , брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України у період з 21.09.2022 по 08.11.2022, з 12.11.2022 по 07.02.2023.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 28.06.1986 року, матірю ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , із паспорта громадянинна України встановлено, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому є пенсіонером за віком.

Вимогами ст.141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Разом з тим ст.199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1.стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2.стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3.наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,

батьків, дочки, сина;

3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4.інші обставини, що мають істотне значення.

Як слідує із роз`яснень, що містяться в п.20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, пленум Верховного суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Оскілки диспозитивність процесу є однією з основоположних засад цивільного судочинства, Суд не вправі виходити поза межі позовних вимог вирішуючи спір.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою доведено, що вона є дочкою відповідача, набула повноліття та не досягла віку 23 років, продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням.

В той же час дочка що ОСОБА_3 хоч і продовжує навчання проте є повнолітньою та працездатною, судом встановлено, що це є бюджетна форма навчання та витрат по проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження вона не несе, так як навчається дистанційно, докази того, що її стан здоров`я є незадовільним відсутні.

Судом не встановлено доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, водночас враховує, що у нього є мати пенсійного віку, яка також потребує його допомоги.

Твердження відповідача, що донька навчається на бюджетній формі навчання, використовуючи пільги відповідача, як учасника бойових дій, отримує кошти за оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 2 га, що належить відповідачу, а також те, що відповідач проживає у цивільному шлюбі, і на його утриманні перебувають неповнолітні діти цивільної дружини, рідний батько яких помер, суд до уваги не приймає, так як вказані обставини не підтверджені жодними належними та допустими доказами у справі, не здобуто таких доказів і під час розгляду справи в суді.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням викладеного та вимог ст.182, 199,200 СК України, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, слід стягувати з ОСОБА_4 на користь та на утримання дочки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з дати подання позову і до досягнення донькою 23 річного віку за умов продовження навчання, що на думку суду є достатнім для забезпечення рівня життя повнолітньої дочки, та буде необхідним для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, є співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, виходячи з засад розумності та справедливості.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У даній справі судовий збір в дохід держави слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 180-184, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 5, 13, 76, 82, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 280, 430 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчаннязадовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з 24.10.2024 року до завершення навчання у навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення донькою 23 річного віку.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення суду складене та підписане 22.01.2025.

Головуюча суддя Г.М. Гуменюк