Справа № 459/2201/24
Провадження № 2/459/604/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 січня 2025 року Червоноградський міський суд Львівської області

вскладі: головуючого-судді Новосада М.Д.

з участю: секретаря судового засідання Козак І. Я.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Мазурак О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицький цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Шептицької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

16.08.2024 позивач через свого представника звернувся до суду з даним позовом, у якому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з неї пеню за прострочення сплати аліментів на останнього в його користь, у розмірі 84312,93.

В обґрунтування вимог посилається на те, що з 16.07.2015 вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27.11.2015. У шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 2017 постійно проживає з ним та перебуває на його повному утриманні. 02.08.2022 року рішенням Червоноградського міського суду Львівської області присуджено стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, станом на 01.09.2024 заборгованість по сплаті аліментів становить 84312,93 грн.Місце проживання малолітнього сина визначено з ним. Протягом його спільного проживання з сином, відповідачка з останнім не спілкувалась. Вона повністю самоусунулась від участі в житті дитини, не проводить з ним час, не турбується про його потреби, не цікавиться його життям. Проте, зловживає алкогольними напоями та веде паразитичний спосіб життя. Тому просить позов задовольнити.

Ухвалою від 09.09.2024 було відкрито загальне провадження у справі.

04.10.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, вказаних у ньому. Позивач пояснив, що дитина проживає з ним з 2017. Відповідачка сином не цікавиться та не спілкується з ним вже довготривалий час. Рішенням суду визначено місце проживання сина з ним, а також винесено рішення суду про стягнення аліментів з відповідачки на утримання дитини. Проте, станом на 01.09.2024 наявна заборгованість у розмірі 84312,93 грн.

Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову, оскільки відповідачка самоусунулася від своїх батьківських обов`язків. Зазначила, що підтримує висновок комісії про позбавлення батьківських прав останньої.

Допитаний у судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 пояснив, що з татом проживає з 2-3-х років. Матір не приходить до нього та не телефонує. Не пригадує, коли востаннє її бачив.

Відповідачка належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи, проте у судові засідання для розгляду справи по суті 13.11.2024, 10.12.2024, 10.01.2025 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань та відзиву не подавала.

Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи дійшов наступного висновку.

Встановлено, що сторони є колишнім подружжям та перебували у шлюбі з 16.07.2015, який розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.09.2017 (а.с. 10).

У шлюбі у них народилася син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Позивач з сином проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 , згідно з копією акту обстеження умов проживання від 02.08.2024, складеного комісією служби у справах дітей виконавчого комітету Шептицької міської ради, з якого також вбачається, що умови проживання вказаного помешкання добрі (а.с. 14). До того ж, згідно з копією акту №631/07 про фактичне проживання (не проживання) від 15.02.2021, копією акту відвідування №14 від 30.03.2021, батько з сином проживали на той час також разом за вказаною адресою (а.с. 17,18).

Із витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської (Шептицької) міської ради №54 від 08.04.2022 вбачається, що проживання малолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 є доцільним (а.с. 21).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02.08.2022 у справі № 459/79/22 було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 , а також, з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти на сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2022 й до досягнення ним повноліття (а.с. 11-12).

12.09.2019 постановою Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_3 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в провину останній ставилось вчинення психологічного тиску відносно свого малолітнього сина ОСОБА_4 (а.с. 13).

Постановою Львівського апеляційного суду від 29.07.2021 скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 07.04.2021 у справі за його заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі про видачу судового наказу про стягнення аліментів задоволено, ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні заяви про видачу судового наказу (а.с. 22-23, 24-25).

З наданої копії розрахунку заборгованості по аліментах від 07.08.2024 вбачається, що станом на 01.09.2024 відповідачу нарахована заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 84312,93 грн, за період з лютого 2022 по серпень 2024 (а.с. 15-16).

Відповідно до копії розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, за період січень 2022 по липень 2024, така складає 91871,74 грн (а.с. 26-28).

Як вбачається з копії витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської (Шептицької) міської ради №186 від 27.08.2024 про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини, позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним (а.с. 45).

З характеристики учня 3-Б класу, початкової школи №11 ОСОБА_4 вбачається, що останній забезпечений необхідним приладдям, батько приділяє належну увагу навчанню і вихованню сина, відвідує батьківські збори. Матір не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його успіхами, не контактує з учителем (а.с. 46).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовимрішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини

(стаття 166 СК України).

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення нею від виховання дитини, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази винної поведінки відповідачки у свідомому нехтуванні нею своїми обов`язками.

З урахуванням характеру поведінки відповідачки, а також інших обставин справи, зокрема, що відповідачка проживає окремо, не спілкується з сином, не цікавиться ним та не утримує його, не бере участі у його вихованні, суд дійшов висновку, що відповідачки слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина, що відповідатиме інтересам останнього.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, наявність обов`язку відповідача по сплаті аліментів свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16 і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток.

Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений державним виконавцем у розрахунку від 07.08.2024.

Таким чином, виходячи з розрахунку пені та з урахуванням обмеження, встановленого частиною 1 ст.196 СК України, з відповідачки на користь позивача у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів підлягає стягненню пеня у розмірі 84312,93 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а також, стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) з участю третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Шептицької міської ради (, пр.Шевченка,19, м.Шептицький, Львівська область) про позбавлення батьківських прав та стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 84312,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.01.2025.

Суддя: М. Д. Новосад