Провадження №2/523/454/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"21" січня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-комунального сервісу «Північний», за участю третьої особи без самостійних вимог Пересипського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з під арешту,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить зняти арешт з всього майна належного ОСОБА_2 , який був накладений постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 11.08.2014р. у виконавчому провадженні № 44225175.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 є власником частки квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини вказаної вище квартири. Позивачка є спадкоємцем першої черги, як дочка померлої. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може у зв`язку з накладеним арештом державним виконавцем під час виконання судового наказу №523/6904/14-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ЖКС «Північний». Позивачка вказує, що таке обтяження перешкоджає їй реалізувати свої спадкові права, що є наслідком її звернення до суду.

Відповідач Житлово-комунального сервісу «Північний» не скористався своїми процесуальними правами, відзив та/або пояснення по справі суду не надав.

Від Пересипського (колишнього Суворовського) відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) пояснення по справі не надходили.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2024р. було відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

ІІІ. Позиції сторін.

ОСОБА_1 направила до суду клопотання про підтримання позовних вимог та розгляду справи за її відсутності.

ЖКС «Північний» та Пересипський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не забезпечили участі своїх представників у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Неявка учасників розгляду справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

За письмовою згодою позивачки, в зв`язку з неявкою відповідача та відсутності відзиву на позовну заяву, розгляд справи проведений в заочному порядку.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, встановив таке.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1994р. виданого УЖКГ виконкому Одеської міської Ради народних депутатів квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності, в рівних частках: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Постановою державного виконавця першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 11.08.2014р. був накладений арешт на все майно та накладена заборона здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_2 . Арешт був накладений в межах виконавчого провадження № 44225175 з виконання судового наказу №523/6904/14-ц, виданого Суворовським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції 04.07.2014р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЖКС «Північний» грошової суми у розмірі 5775,66грн.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина яка складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.09.2024р., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю. до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 була заведена спадкова справа № 37/2024р.

Спадкоємцями померлої є ОСОБА_4 , позивач у даній справі, так як є рідною дочкою померлої. Інших спадкоємців за законом та/або за заповітом судом не встановлено.

На теперішній час, внаслідок вказаного вище обмеження у вигляді арешту, позивачка, яка є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 , обмежена у реалізації своїх спадкових прав.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діє на теперішній час, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22).

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між комунальним підприємством ЖКС «Північний» і боржницею (яка померла), після її смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Як було встановлено судом та зазначено вище, арешт на все майно ОСОБА_2 у тому числі і на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , був накладений державним виконавцем під час примусового виконання судового наказу у справі № 523/6904/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЖКС «Північний» заборгованості в розмірі 5775,66грн.

Водночас судом встановлено, що постановою державного виконавця від 16.09.2016р. виконавче провадження з виконання судового наказу № 523/6904/14-ц було фактичного виконано в повному обсязі, а виконавче провадження закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV в редакцій чинній на час ухвалення постанови.

За приписами частини першої статті 50 Закону України № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, після закінчення виконавчого провадження внаслідок його фактичного виконання державний виконавець не скасував раніше вжиті заходи примусового виконання, зокрема не зняв арешт з майна, належного ОСОБА_2 , який був накладений постановою від 11.08.2014р.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що обтяження - (арешт) частини спадкової квартири перешкоджає позивачці в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , дія такого арешту втратила свою актуальність з часу фактичного виконання судового наказу, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти арешт та скасувати заборону на його відчуження з всього майна належного ОСОБА_2 , у тому числі з 1/3 частини квартири квартира АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був накладений постановою державного виконавця від 11.08.2014р. першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 21 січня 2025р.

Суддя