УХВАЛА

21 січня 2025 року

м. Київ

справа № 128/5048/23

провадження № 61-15740ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 березня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на свою користь 900 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу місцевого суду повернуто заявнику з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року повернуто заявнику з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу місцевого суду повернуто заявнику з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 березня 2024 року визнано, що звернення ОСОБА_1 з черговою апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року залишено без розгляду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року чергову апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року залишено без розгляду.

Застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Стягнено з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі половини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514,00 грн.

У січні, лютому та квітні 2024 року відповідні касаційні скарги на ухвали апеляційного суду надійшли до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 березня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року закрито.

У листопаді 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вчетверте надійшли касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 березня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2024 року касаційні скарги залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку, а також подання копій касаційних скарг для інших учасників справи.

У січні 2025 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 10 грудня 2024 року, до яких додано копії касаційних скарг відповідно до кількості учасників справи.

Також, усуваючи недоліки касаційної скарги, заявник вважає, що оскільки вперше касаційні скарги подані в межах тридцятиденного строку, визначеного для їх оскарження, та зважаючи на те, що Верховний Суд закрив касаційні провадження за його касаційними скаргами на вказані вище судові рішення апеляційного суду, відсутні підстави вважати, що строк на повторне касаційне оскарження пропущений з його сторони, вимагає негайно поновити строк на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, ухвали Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року, ухвали Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року, ухвали Вінницького апеляційного суду від 11 березня 2024 року, ухвали Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року.

Проаналізувавши матеріали, що на надійшли, Верховний Суд приходить до висновку, що обставини, зазначені в якості причини пропуску строку на касаційне оскарження, не є поважними, а отже недоліки касаційних скарг усунуто частково, з огляду на таке.

Залишаючи без руху касаційні скарги ОСОБА_1 , Верховний Суд констатував, що касаційні скарги подані з пропуском строку на оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, ухвали Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року, ухвали Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року, ухвали Вінницького апеляційного суду від 11 березня 2024 року, ухвали Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року.

Процесуальні права та обов`язки учасників справи імперативно регламентовано Цивільним процесуальним кодексом України. Зокрема, вони мають такі права:

оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках (пункт 5 частини 1 статті 43 цього Кодексу);

апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (частина 1 статті 17 цього Кодексу).

В цій справі, ОСОБА_1 реалізував своє право на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, ухвали Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року, ухвали Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року, ухвали Вінницького апеляційного суду від 11 березня 2024 року, ухвали Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року. Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на вказані вище судові рішення (ухвали) апеляційного суду закрито.

Водночас, процесуальним законодавством не передбачено, що після закриття касаційного провадження Верховним Судом перебіг строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції розпочинається заново, як і не передбачено, що у такому разі (повторне подання касаційної скарги) учасник справи має безумовне право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в справі № 910/6673/19, відмовляючи ухвалою від 05 березня 2021 року у відкритті касаційного провадження вказав, що постановлення 10 червня 2020 року Верховним Судом ухвали про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду державного майна України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13 січня 2020 року та рішення Господарського суду міста Києва від 22 серпня 2019 року жодним чином не впливає на перебіг строку касаційного оскарження. Закриття касаційного провадження не зумовлює початок відліку нового строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

Доводи заявника про те, що вперше касаційні скарги подані в межах тридцятиденного строку, визначеного для їх оскарження, та зважаючи на те, що Верховний Суд закрив касаційні провадження за його касаційними скаргами на вказані вище судові рішення апеляційного суду, відсутні підстави вважати, що строк на повторне касаційне оскарження пропущений з його сторони, не можуть вважатися поважною причиною, яка перешкоджала вчасному зверненню до суду касаційної інстанції.

За приписами частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної норми процесуального права вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Отже, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення законодавчо визначених процесуальних строків.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що у клопотанні про поновлення строку скаржником не наведено достатнього обґрунтування та не зазначено об`єктивних обставин непереборної сили, що стали причиною пропуску строку на касаційне оскарження, суд касаційної інстанції визнає наведені у клопотанні підстави пропуску строку на подання касаційної скарги неповажними та відмовляє у його задоволенні.

У контексті зазначеного Верховний Суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо вирішення питання про поновлення строку на оскарження, яке перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

За наведених обставин, оскільки заявник не довів наявність поважних причин пропущення строку на касаційне оскарження ухвал апеляційного суду, відсутні підстави для поновлення строку на подання касаційної скарги, тому відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись частиною другою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 березня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян