Номер провадження 2/725/2275/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Галичанського О. І.

при секретарі Симик І.М.,

за участю відповідачки та її представника ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

У процесі судового розгляду , зменшуючи позовні вимоги , посилався на те , що 23.07.2010 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб.

Від даного шлюбу народилося двоє дітей син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стверджує, що спільне життя з відповідачкою не склалось внаслідок різних поглядів на сімейне життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Стосунки між ним та відповідачкою припинились, подальше збереження шлюбу неможливе.

Посилаючись на норми матеріального права, просить суд, шлюб між ним та відповідачкою розірвати та після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

У судове засідання позивач не з`явився . Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Зменшені позовні вимоги підтримує. Строку на примирення не потребує.

У судовому засіданні відповідачка та її представник підтримали доводи , викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідачка визнала позовні вимоги щодо розірвання шлюбу з позивачем.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. ( ч.1 ст .82 ЦПК України).

Суд не має сумніву , щодо достовірності обставин , які визнаються усіма учасниками справи.

Згідно вимог ч.ч.1,4 ст. 206 цього ж Кодексу - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає до уваги визнання зменшених позовних вимог відповідачкою, оскільки воно не суперечить Закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що 23 липня 2010 року між позивачем та відповідачкою зареєстровано шлюб . ( а.с.12).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками двох неповнолітніх дітей :сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 . ( а.с. 13-14 ).

Матеріали справи не містять відомостей про те, що сторони підтримують між собою подружні стосунки та ведуть спільне господарство.

Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач та відповідачка наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

При таких обставинах, суд вважає, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому шлюб підлягає розірванню.

Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до матеріалів справи , із позовними вимогами звернувся ОСОБА_1 та надав відповідні докази до позовної заяви. Відповідачка ОСОБА_2 до суду із позовними вимогами не зверталась , а тому суд приходить до висновку , що позовні вимоги щодо залишення відповідачці прізвища « ОСОБА_5 » після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 задоволенню не підлягають , оскільки позивач не наділений повноваженнями звернення до суду в інтересах іншої особи.

Відповідачка із зустрічними позовним вимогами до суду не зверталась, а тому підстави для задоволення позову у цій часитні відсутні.

Відповідно до положень ст. 113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі наведеного вище, враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої під час ухвалення рішення суд , окрім іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити , суд вважає за можливе прийняти рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112,113, 114 п.2 СК України, ст.ст., 81,89, 206,263-265,273 ,280-283,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Зменшені позовні вимоги задовольнити частково .

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 23 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції , актовий запис № 1107.

В задоволенні решти вимог- відмовити.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський