Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Гефнер К.-С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Овсепян Кристина Адіківна, звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення останньої батьківських прав.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що в 2018 році ОСОБА_1 проживав разом у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 . Від цих відносин народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

З вересня 2019 року ОСОБА_2 припинила відносини з ОСОБА_1 та покинула дитину - ОСОБА_3 . З того часу мати не приймає жодної участі у житті дитини, вихованні та її утриманні, не цікавиться дитиною та жодного разу з того часу її не відвідала. Вказує, що вихованням дитини самостійно займається позивач з його матір`ю ОСОБА_4 (бабусею дитини). Зауважує, що відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини ОСОБА_3 , зокрема ухиляється від виховання дитини, не піклується про її здоров`я, не цікавиться життям дитини та її потребами, не створює належні умови для розвитку природних здібностей дитини, не поважає гідність дитини, не готує її до самостійного життя та праці, не піклуються про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

Зазначене, за твердженням представника позивача, свідчить виключно про те, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Питання про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 розглядалося органом опіки та піклування (служба у справах дітей), в особі виконавчого комітету Ужгородської міської ради, який дійшов висновку про необхідність позбавлення батьківський прав відповідача.

Ухвалою суду від 25.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.12.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник третьої особи подав клопотання в якому просив про розгляд справи без його участі. При прийнятті рішення просив врахувати висновок органу опіки та піклування від 09.10.2024.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву у визначений судом строк не надіслав.

Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та винести заочне рішення по справі.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне.

Судом установлено, що сторони у справі ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач) у 2018 році проживали у цивільному шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

З вересня 2019 року відносини між сторонами припинилися. Відповідачка залишила позивача та сина, якому на той час було всього 5 місяців.

З довідки ОСББ «29 Сечені» № 15 від 30.10.2024 встановлено, що з вересня 2019 позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та мамою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З народження батько дитини одноособово займається дитиною, зокрема самостійно його виховує, розвиває, турбується про його духовний та моральний розвиток, а також повністю матеріально забезпечує всі потреби дитини.

З довідки №93 від 16.09.2024 виданої Ужгородською міською радою заклад дошкільної освіти №20 комбінованого типу встановлено, що ОСОБА_3 відвідує ЗДО №20 з вересня 2022 року і по теперішній період. Про вихованця ОСОБА_3 , який відвідує старшу групу гномики №1, у період з 04.09.2022 року і по теперішній період, про дитину дбають: батько - ОСОБА_1 , бабуся - ОСОБА_4 та прабабуся. Вони приводять дитину, забирають, відвідують відкриті заняття та цікавляться життям дитини в садочку. Мати дитини жодного разу не приходила в садочок з 04.09.2022 і по теперішній період. Її не бачили ні вихователі, ні помічник вихователя, ні адміністрація закладу. Жодного разу мама не цікавилася, не спілкувалася, не питала про успіхи дитини у садочку. Поведінка дитини ОСОБА_3 є позитивною, адекватною у спілкуванні з дітками та дорослими. Поведінка дитини не змінилася з вересня 2022 року і по теперішній період.

З довідки № 318/4 від 19.09.2024, виданої комунальним некомерційним підприємством «Ужгородський міський центр первинної медику санітарної допомоги» встановлено, що саме позивач турбується про здоров`я сина з його народження, регулярно приводить на медичні огляди. Матір дитини сімейний лікар ніколи не бачив.

Відповідачка також ухиляється від матеріального забезпечення дитини, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно судового наказу № 308/12045/23, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 14.07.2023 р., присуджено стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 12.07.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах №4-72688241/24 від 23.10.2024, виданого Західним міжрегіональним управлінням міністерства юстиції відділом ДВС у м.Ужгороді, відповідач станом на 30.09.2024 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 54 940,86 грн. Тобто, з часу звернення до суду та пред`явлення судового наказу до виконання мати дитини жодного разу не сплатила аліменти на утримання дитини.

Як установлено з довідки виданої військовою частиною НОМЕР_2 №7265 від 17.10.2022, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , та приймав безпосередню участь у бойових діях по здійсненню заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 08.04.2022 по 13.10.2022.

За наслідками проходження військової служби та участі в бойових діях гр. ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_3 від 06.09.2023.

З характеристики виданої фізичною-особою підприємцем ОСОБА_6 встановлено, що позивач працює у ФОП ОСОБА_6 з 4 вересня 2023 року на посаді продавець-консультант. За цей час він зарекомендував себе як сумлінний та відповідальний працівник. ОСОБА_1 має високі професійні навички та знання. Він завжди готовий надати допомогу колегам, а також швидко та якісно виконати поставлені завдання. ОСОБА_1 має добрі ділові якості, ерудований, має широкий кругозір, легко знаходить спільну мову з людьми. У колективі ОСОБА_1 користується повагою та авторитетом. Він завжди готовий прийти на допомогу підтримати колег у важкій ситуації. За час роботи на ФОП ОСОБА_6 . ОСОБА_1 не було зафіксовано жодного дисциплінарного порушення.

Доходи позивача є достатніми для забезпечення дитини належним рівнем життя, що підтверджується довідкою про доходи виданої ФОП ОСОБА_6 , відповідно до якої заробітна плата ОСОБА_1 в період з квітня 2024 р. по вересень 2024 р. становила 97 301.97 грн.

Згідно пояснень ОСОБА_8 (від 23.09.2024 р.), яка є сусідкою ОСОБА_1 і встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з п`ятимісячного віку проживає з татом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Весь час ОСОБА_1 самостійно займається вихованням сина, в чому йому допомагає бабуся ОСОБА_4 . Матері ОСОБА_3 жодного разу ОСОБА_8 не бачила, участі у вихованні дитини мати не бере, до дитини не приходить. Дитина доглянута та здорова, розвинена, відвідує дошкільний навчальний заклад № 20.

Згідно пояснень ОСОБА_12 (від 30.10.2024р.), яка є сусідкою ОСОБА_1 , встановлено, що останній проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із своїм сином з вересня до 1019-го року. ОСОБА_1 самостійно виховує свого сина ОСОБА_3 без будь-якої участі матері дитини, яку вона жодного і разу не бачила. Батько дитини гуляє з сином, водить до дитячого садочку, займається його розвитком та утриманням. З вихованням дитини позивачу допомагає його мати та бабуся, які також проживають з ним. Щодо позивача зазначає, що він є дуже хорошою людиною, котра завжди відгукнеться на прохання, вихований, доброзичливий.

З постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2023 року (справа №308/13179/23) встановлено, що відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 кодексу України про адміністративне правопорушення за те, що вона вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого цивільного чоловіка, а саме ображала його нецензурною лайкою в присутності малолітньої дитини.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2024 року (справа №308/4865/24) відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 кодексу України про адміністративне правопорушення за те, що вона у присутності малолітньої доньки вчинила сварку зі своїм співмешканцем та викурювала сигарети.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2024 року (справа №308/5162/24) відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 кодексу України про адміністративне правопорушення за те, що вона висловлювалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою в сторону свого чоловіка, в присутності їх малолітньої дитини.

Як установлено з матеріалів справи, у 2022 році позивач вже звертався до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. За результатами розгляду справи судом було ухвалено рішенням від 12 жовтня 2022 року про задоволення позову. Вказане рішення постановою Закарпатського апеляційного суду від 04.05.2023 було скасовано, та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Однак, відповідач висновків для себе не зробила, продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків у зв`язку з чим позивач повторно звернувся з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав.

Орган опіки та піклування перевіривши доводи позивача у своєму висновку від 09.10.2024 №882/17/01-19, враховуючи інтереси малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендував позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини.

Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно частин 2, 3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Дослідивши надані письмові докази, суд установив, що відповідач свідомо, тобто систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, протягом тривалого часу не виконувала і продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її вихованням, не здійснює підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом; не спілкуються з дитиною та не виявляє до неї жодного інтересу; не створює умов для отримання дитиною освіти.

Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків не унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від нього причин.

За таких обставин зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме та умисне нехтування своїми батьківськими обов`язками і її поведінка є винною, оскільки, на думку суду, відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків не унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від них причин.

На думку суду, висновок органу опіки та піклування ґрунтується на достатній доказовій базі, а позивач довів обставини свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, мотиви для позбавлення її батьківських прав є доречними і достатніми, а рішення про позбавлення їх батьківських прав здатне забезпечити належний захист прав та інтересів дітей.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позову і необхідність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав дитини відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки судовим розглядом встановлено факт систематичного ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків, і що свідоме та тривале нехтування своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача. Позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина є в інтересах останнього, оскільки в подальшому відповідач, який свідомо і умисно не займається вихованням та утриманням дитини, буде позбавлений можливості і права претендувати на матеріальну і моральну підтримку від нього, що є важливим аспектом в частині відповідальності батьків за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків або свідоме та умисне ухилення від такого виконання, а дитина у свою чергу буде в правовому аспекті звільнена від обов`язку утримувати непрацездатну матір, сплачувати на її утримання аліменти тощо.

Також суд зауважує, що у відповідності до вимог статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Тобто позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки.

З`ясувавши всі дійсні обставини справи, з урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є виключним і надзвичайним засобом впливу на недобросовісних батьків, і за загальним правилом позбавлення батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити поведінку людей у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків, суд не вбачає в діях позивача зловживання інститутом позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 77-81, 83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав, - задоволити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити учасникам справи, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники провадження:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа без самостійних вимог:

орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, , що знаходиться за адресою: пл. Поштова, 3, м. Ужгород, Закарпатська область.

Повний текст рішення суду складено 20.01.2025.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник