РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2025 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

за участі: секретаря судового засідання Тарковської Ю.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Жмеринка цивільну справу за позовом Грибанова Дениса В`ячеславовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Грибанов Д.В. в інтересах ТОВ "ФК "ЄАПБ" 27.02.2024 року подав до Жмеринського міськрайонного суду даний позов, за вимогами якого просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованість за кредитним договором від 21.11.2017 року №Z62.200.76936 в сумі 78631,54 грн, а також понесені судові витрати. Представником позивача викладена наступна позиція. 21.11.2017 року відповідач ОСОБА_1 та АТ "Ідея Банк" уклали кредитний договір №Z62.200.76936. 07.07.2023 року між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого АТ "Ідея Банк" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ "Ідея Банк" права вимоги боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №3 до договору факторингу ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 21.11.2017 року №Z62.200.76936 в сумі 78631,54 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором від 21.11.2017 року №Z62.200.76936, яку представник позивача просить стягнути. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ані на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 07.07.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом (а.с.1-3).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 29.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.33).

Відповідачу ОСОБА_1 за адресою місця її проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.36), одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі вручено копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного.

21.11.2017 року між АТ "Ідея Банк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z62.200.76936, згідно з умовами якого, банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 35332 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується повернути одержаний кредит разом з процентними платежами згідно з умовами договору. Банк надає кредит строком на 48 місяців. За користування кредитом позичальник сплачує процентну ставку в розмірі 9,50%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%. Договір підписано власноруч ОСОБА_1 . Серед решти положеннями п.2.6. договору визначено, що у разі вимоги банку про дострокове повернення кредиту терміе повернення кредиту вважається таким, що настав, та банк вправі, але не зобов`язаний нарахувати, зокрема проценти до повного повернення кредиту (а.с. 5-6).

Відповідно до заяви-анкети від 21.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ "Ідея банк" з проханням надати бажану їй суму кредиту в розмірі 35332 грн (а.с.7 на звороті).

Відповідно до копії паспорта споживчого кредиту, який підписано відповідачем ОСОБА_1 , сторони погодили всі істотні умови договору (а.с.8, 9 на звороті).

Відповідно до копії ордер-розпорядження від 21.11.2017 року АТ "Ідея банк" перерахувало на рахунок ОСОБА_1 30723,48 грн відповідно до кредитного договору № №Z62.200.76936 та ОСОБА_1 здійснила оплату страхового платежу в розмірі 4608,52 грн (а.с.10).

Згідно з копією заяви від 21.11.2017 року №Z62.200.76936 ОСОБА_1 приєдналась до договору добровільного страхування життя (а.с.10 на звороті).

У відповідності з розрахунком заборгованості за кредитним договором № Z62.200.76936 від 21.11.2017 року, ОСОБА_1 станом на 30.11.2024 року має непогашений залишок заборгованості в сумі 78631,54 грн, що складається з заборгованоті ха основним боргом в розмірі 27474,23 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 51157,31 грн (а.с.13).

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що на виконання вимог чинного законодавства відповідачу неустойка (штрафи) не нараховувалися, а лише нараховувались виключно проценти за користування коштами, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитними коштами. Отже, враховуючи викладене, відповідач, не виконавши належним чином зобов`язання за вказаним договором, порушив норми законодавства та умови кредитного договору, чим порушив права позивача як кредитора.

Відповідно до копії договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року, АТ "Ідея Банк" відступило на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" права грошової вимоги до боржників за договорами позики, відповідно до реєстру боржників (а.с.14--15).

Згідно з витягом з реєстру боржників №3 до договору факторингу від 07.07.2023 року №07072023 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги щодо заборгованості боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 21.11.2017 року №Z62.200.76936 на загальну суму 78631,54 грн (а.с.16).

ТОВ "ФК "ЄАПБ" є юридичною особою та основним видом фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства, факторинг (а.с.19).

Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що визначається п.3 ч.1 ст.3 ЦК України; відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Положеннями ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вказаними вище доказами позивачем у достатній мірі доведений факт отримання відповідачем оспорюваного кредиту, що узгоджується із правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року в справі №755/18246/15-ц.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Отже, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором до боржника ОСОБА_1 .

Отримання вказаного оспорюваного кредиту також ні в який спосіб не заперечено відповідачем.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, позаяк нею не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов`язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов`язком особи, яка порушила зобов`язання. Відтак суд приходить до висновку, що оспорювана заборгованість в загальній сумі 78631,54 грн, яка складається з боргу за кредитом в розмірі 27474,23грн та заборгованості за відсотками в розмірі 51157,31 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, узгоджуючись з положеннями матеріального права, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду в розмірі 3028 грн (а.с.4), виходячи з обмеженої законом мінімальної ставки судового збору стосовно вимог майнового характеру для юридичної особи.

Про застосування до спірних правовідносин позовної давності ніким з учасників справи не заявлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.3, 15, 16, 204, 207, 512, 514, 516, 525, 526, 610, 611, 625-628, 638, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264, 274, 275, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд30, , IBAN НОМЕР_2 в АТ "ТАСКОМБАНК") заборгованість за кредитним договором від 21.11.2017 року №Z62.200.76936 в сумі 78631 (сімдесят вісім тисяч шістсот тридцять одна) гривня 54 копійки, а також судові витрати із сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.