РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1235/24

2/609/7/2025

20 січня 2025 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Катерняк О.М.

за участі секретаря судового засідання Мацишиної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 26 вересня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

2. Позов обґрунтовано тим, що 14 лютого 1998 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис №24. У шлюбі в подружжя народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як зазначає позивачка, за час спільного проживання вони з чоловіком не змогли зберегти міцну та дружню сім`ю, а ті суперечності, що виникли між ними призвели до її розпаду. Подружжя перестало підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, проживають окремо, шлюб існує формально.

Крім того, позивачка зазначає, що відповідач не надає їй ніякої фінансової допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , вихованням сина не піклується. Вона власними силами матеріально забезпечує, доглядає та виховує сина, а також виконує всі ті інші обов`язки, які необхідні для належного утримання дитини, а відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання та виховання їх спільного сина.

З цих підстав, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис №24 від 14.02.1998, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

3. В судовому засіданні 19 листопада 2024 року позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Манчук С.Г. позовні вимоги підтримали повністю, просили шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

4. В судовому засіданні 19 листопада 2024 року відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, із позовною вимогою про розірвання шлюбу не погодився, позовну вимогу про стягнення аліментів визнав. Крім того, клопотав про надання подружжю строку на примирення.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

5. Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 22 жовтня 2024 року.

6. Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року судовий розгляд справи відкладено на 19 листопада 2024 року за неявкою відповідача.

7. Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року подружжю призначено строк на примирення терміном на три місяці, судовий розгляд справи призначено на 20 січня 2025 року.

8. В судове засідання 20 січня 2025 року позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Манчук С.Г. не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пояснили, що примирення між подружжям не відбулось, навпаки відносини між ними загострились і стали нестерпними.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

9. Відповідач ОСОБА_2 , якому було достеменно відомо про дату та час судового розгляду справи 20 січня 2025 року, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутності або про відкладення розгляду справи на адресу суду не скеровував.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

10. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

11. Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 підтверджується, що 14 лютого 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №24. Прізвища подружжя після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_7 , дружини - ОСОБА_7 .

12. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Темногаєцькою сільською радою Шумського району Тернопільської області слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Темногайці Шумського району Тернопільської області народився ОСОБА_4 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

13. У Довідці №168 від 17.09.2024, виданій Темногаєцьким старостинським округом №6 Великодедеркальської сільської ради міститься інформація про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Так, за адресою АДРЕСА_1 до складу сім`ї /зареєстрованих/ входять наступні особи: позивачка ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , який проживає без реєстрації, син ОСОБА_3 , який зареєстрований але не проживає та син ОСОБА_4 .

ІV. Оцінка Суду.

14. Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

15. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

16. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

17. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

18. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

19. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

20. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

21. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу.

22. Частина 1 статті 1 Сімейного кодексу України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

23. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2 СК України).

24. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

25. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

26. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

27. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції Про дискримінацію жінок в ч.1 підпункту с , однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання . Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

З врахуванням того, що наданий строк на примирення подружжю терміном на три місяці результатів не дав, сторони не примирились, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

28. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.

29. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач після надання строку для примирення не висловив своєї думки стосовно розірвання шлюбу, суд дійшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а відтак шлюб слід розірвати.

30. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів.

31. Главою 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

32. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

33. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

34. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

35. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

36. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

37. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

38. Аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та інше.

39. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ч.2 ст. 182 СК України).

40. У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, прерогатива обрання того чи іншого способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), належить одержувачу аліментів, а оскільки позивачка обрала спосіб стягнення аліментів саме у частці від доходу відповідача, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини у частці від його доходу.

41. Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд зауважує, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала б при сумісному проживанні з обома батьками.

42. Положеннями ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх дітей, та права дітей на належне матеріальне забезпечення, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

43. При цьому, суд зауважує, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

44. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

45. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із чим, оскільки позивачем заявлено дві позовні вимоги, одна з яких про розірвання шлюбу, а інша про стягнення аліментів, за позовну вимогу про розірвання шлюбу позивачкою сплачено 1211,20 грн судового збору (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №112 від 24.09.2024), в правовідносинах про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судових витрат і відсутні інші особи, які їх понесли, судові витрати необхідно стягнути наступним чином: із відповідача у розмірі 1211 грн 20 коп судового збору в дохід держави; із відповідача у розмірі 1211 грн 20 коп судового збору на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 2, 15, 24, 56, 104, 105, 110-114, 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 76, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 273, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

2.Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ), який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис №24 від 14 лютого 1998 року.

3.Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 26 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

4.Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

5.Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.

6.Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 20 січня 2025 року.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК