У х в а л а

17 січня 2025 року

м. Київ

Справа № 754/6396/23

Провадження № 61-11526ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - позивачка), яка діє у власних інтересах і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (далі - дитина),

на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 5 червня 2024 року

у справі за позовом позивачки до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - адміністрація) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району місті Києва» - про визнання наймачем, зобов`язання укласти договір найму

та за зустрічним позовом адміністрації до позивачки і ОСОБА_3 (далі - чоловік позивачки), які також діють в інтересах дитини, ОСОБА_4 (далі - батько позивачки) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району місті Києва», Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - про звільнення безпідставно займаного приміщення шляхом виселення і

в с т а н о в и в :

1. У травні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати її наймачем квартири АДРЕСА_1 (далі - квартира) та зобов`язати адміністрацію укласти з нею договір найму на вказану квартиру.

2. У липні 2023 року адміністрація звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила звільнити квартиру через виселення позивачки, її чоловіка, дитини та батька з безпідставно займаної квартири без надання іншого жилого приміщення.

3. 31 жовтня 2023 року Деснянський районний суд міста Києва ухвалив рішення, згідно з яким відмовив позивачці у задоволенні первісного позову та задовольнив зустрічний: виселив позивачку, її чоловіка, які діють від свого імені та від імені дитини, а також батька позивачки з безпідставно зайнятої квартири без надання іншого житлового приміщення; стягнув із позивачки, її чоловіка та батька на користь адміністрації 894,67 грн судового збору.

4. 5 червня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою рішення суду першої інстанції залишив без змін. Повне судове рішення склав 5 серпня 2024 року.

5. 13 серпня 2024 року позивачка подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення її позову та відмову в задоволенні зустрічного. Обґрунтувала так:

- апеляційний суд застосував норми права у подібних правовідносинах без врахування висновків, сформульованих у постановах:

Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року, Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 щодо захисту прав членів сім`ї власника житла та відсутності підстав для їх виселення, передбачених статтею 116 Житлового кодексу України (далі - ЖК України);

- щодо застосування статті 106 ЖК України відсутній висновок Верховного Суду про те, що місцем проживання наймача та членів його сім`ї є виключно місце їх реєстрації. Зі змісту приписів вказаної статті це не випливає. Поняття «місце проживання особи» та «місце реєстрації особи» не є тотожними. Право вимагати зміни договору найму житла має будь-хто із членів сім`ї наймача, які залишилися проживати у приміщенні, а не тільки зареєстровані в останньому;

- суди першої й апеляційної інстанцій не врахували, що мати та батько позивачки з 2004 року розлучені та не проживають разом. Те, що позивачка зареєструвала її місце проживання з батьком, не означає, що вона перестала жити у квартирі з її матір`ю та дитиною;

- акт обстеження житлових умов від 2 червня 2023 року не є єдиним доказом постійного та безперервного проживання сім`ї позивачки у квартирі. Суди не врахували висновок Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 30 жовтня 2023 року № 102-4789 (а. с. 213-217);

- суд помилково виснував, що виселення позивачки з дитиною з квартири переслідує законні ціла та є необхідним у демократичному суспільстві, а тому пропорційним втручанням у право на житло;

- суд першої інстанції помилково розглянув питання про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки адміністрація не заявляла про ці витрати у зверненні до суду та під час розгляду справи.

6. 17 вересня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії тієї ухвали. Позивачка мала: зазначити повністю дані про дитину, яка є учасником справи за зустрічним позовом; надати докази зі сплати судового збору відповідно до кількості учасників справи; надати документ про доплату 7 515,20 грн судового збору з такою кількістю його копій, яка відповідає кількості учасників справи.

7. 30 вересня 2024 року позивачка подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 4343/0/216-24), у якій вказала відомості про дитину, яка є учасником справи; надала суду докази сплати судового збору у повному обсязі з копіями відповідно до кількості учасників справи.

8. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

9. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у передбачений законом строк і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1, 3 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.

10. 27 вересня 2024 року позивачка подала заяву про зупинення виконання рішення суду першої інстанції до завершення перегляду справи у касаційному порядку. Обґрунтувала тим, що на адресу її батька надійшли листи від Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо примусового виселення позивачки та дитини з квартири. Додала до заяви копії листа старшого державного виконавця від 23 вересня 2024 року та постанови про відкриття виконавчого провадження № 76093731 від 23 вересня 2024 року на виконання рішення суду у справі № 754/6396/23 про виселення з квартири батька позивачки. Просить суд не залишити її з дитиною «на вулиці». 18 листопада 2024 року позивачка подала доповнення до вказаної заяви (вх. № 5037/0/216-24), в якому вказала на те, що орган державної виконавчої служби вживає заходи для того, щоб позивачка з дитиною звільнили квартиру.

10.1. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (абзац другий частини восьмої статті 394 ЦПК України).

10.2. Суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частини перша та друга статті 436 ЦПК України).

10.3. Метою вирішення питання про зупинення виконання (дії) судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу й інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

10.4. Позивачка просила зупинити виконання рішення суду першої інстанції у частині виселення її та дитини з квартири. Вона підтвердила, що стосовно її батька як боржника відбувається примусове виконання рішення суду першої інстанції про виселення з квартири. На підтвердження відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду першої інстанції у частині виселення позивачки та дитини не надала жодних доказів. Так само відсутнє підтвердження того, що на адресу її батька надійшли листи від Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо примусового виселення з квартири позивачки та дитини (надала копію листа, який адресований і стосується виключно батька позивачки). У постанові про відкриття виконавчого провадження № 76093731 від 23 вересня 2024 року боржником зазначений лише батько позивачки, а не вона та її дитина. Так само у постановах про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 76093731 від 23 вересня 2024 року боржником зазначений тільки батько позивачки. З огляду на це, беручи до уваги, що касаційну скаргу подала позивачка, а не її батько, щодо виселення якого підтверджене відкриття вказаного виконавчого провадження, Верховний Суд вважає, що у задоволенні заяви про зупинення виконання рішення суду першої інстанції слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 5 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району місті Києва» - про визнання наймачем і зобов`язання укласти договір найму, а також за зустрічним позовом Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які також діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_4 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району місті Києва», Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - про звільнення безпідставно займаного приміщення шляхом виселення.

2. Витребувати із Деснянського районного суду міста Києва цивільну справу № 754/6396/23.

3. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2023 року.

4. Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко