Справа №442/1985/24
Провадження №2/442/44/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши в судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Коцан Р.М. до Дрогобицької міської Ради, ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області з позовом до до Дрогобицької міської Ради, ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

В підтвердження позовних вимог посилаються на те, що в 1947 році його мати ОСОБА_4 побудувала житловий будинок в АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок ОСОБА_4 побудувала за власні кошти. Проте, побудувавши будинок, право власності на цей будинок його мати не оформила, хоча була зареєстрована у будинку до дня своєї смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , актовий запис № 9.

Після її смерті відкрилася спадщина, де він та його рідний брат по батькові ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 05.03.1962 року Добрівлянською сільською радою Дрогобицького району Львівської області та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 9 від 24.02.2021 року є спадкоємцями. Оскільки станом на день смерті матері він проживав разом з нею, вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Разом з ним проживали на день смерті його матері його дружина та її діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4

Він надалі проживає в цьому будинку. Таким чином, оскільки на день смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_5 він проживав разом із матірю в одному будинку, відповідно вступив в управління спадщиною, яка залишилася після смерті матері. Отже він вважається спадкоємцем, та таким, що фактично прийняв спадщину (ст.ст.529, 549 ЦК УРСР) і відповідно житловий будинок на АДРЕСА_1 належить в порядку спадкування позивачу. Проте, побудувавши будинок, право власності на цей будинок його мати не виготовила, хоча була зареєстрована у будинку до дня своєї смерті. 18 травня 2018 року він звернувся в Першу Дрогобицьку державну нотаріальну онтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері - ОСОБА_4 , згідно чого було зареєстровано спадкову справу, але у видачі свідоцтва було відмовлено, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.05.2018року, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, зареєстрованого у встановленому законом порядку, щодо належності його спадкодавцеві. Тому він вимушений звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Коцан Р.М. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просять визнати право власності на житловий будинок.

Представник відповідача Дрогобицької міської Ради в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду, а тому суд розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів по справі.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник адвокат Слотило Р.В. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали та не заперечують щодо визнання право власності на житловий будинок за позивачем ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до довідки виконкому Волянської сільської ради Дрогобицького району Львіваської області № 123 від 03.07.2018 року разом з позивачем на день смерті його матері проживали дружина останнього - ОСОБА_9 та їхні діти ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15.11.2018р., виданого Виконавчим комітетом Добрівлянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 35 років.

Також, ОСОБА_4 була матір"ю ОСОБА_11 , 1953 р.н. та ОСОБА_8 , 1955 р.н.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 07.02.2018р., виданого Виконавчим комітетом Добрівлянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 65 років, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено запис за №65.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 05.05.2021р., виданого Дрогобицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Мнінстерства юстиції ( м. Львів) , ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 68 років, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено запис за №416.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 30.01.2018р., ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у Росії.

Як вбачається із копії Довідки за №136 від 06.10.2018р., виданої КП «Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», реєстрація права власності на будинок АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012р. відсутня; інвентаризаційна вартість майна становить 68840грн.; загальна площа 65,2 м.2., житлова площа 37,4 м.2.

Як вбачається із довідки за №107 від 11.06.2018р., виданої виконкомом Волянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, головою колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 , згідно по господарської книги.

Як вбачається із довідки за №38 від 08.02.2018р., виданої виконкомом Волянської сільської ради, ОСОБА_4 дійсно проживала і була зареєстрована до дня своєї смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_7 в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 , 1962 року народження, ОСОБА_9 , 1962 року народження, ОСОБА_12 , 1981 року народження, ОСОБА_10 , 1983 року народженн.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Відповідно до положень ч.1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки інших спадкоємців, які мають право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , немає, а відтак є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 346, 1223, 1233, 1268, 1296, 1270 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , право власності на житловий будинок загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м., по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідачі: Дрогобицька мыська Рада , місце знаходження пл. Ринок, 1 м. Дрогобич, Львівська область,

ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній.

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7

Повний текст рішення виготовлено 21.01.2025 року.

Суддя Гарасимків Л.І.