ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

Скаржник: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

Заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Головного державного виконавця Мурихіна Сергія Володимировича, ОСОБА_1 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року, головуючий у суді першої інстанції Ткаченко Н.В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У червні 2023року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось в суд зі скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України- ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України в особі Головного державного виконавця Мурихіна Сергія Володимировича, ОСОБА_1 , про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії.

Вимоги скарги обґрунтовувались заявником тим, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та з АТ КБ «ПриватБанк» стягнуті кошти за договором депозиту, сума вкладу, проценти та судові витрати.

Постановою ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України від 03 березня 2018року було відкрито виконавче провадження № 49942328. Скаржник посилається на те, що 18 квітня 2018року банк виконав добровільно рішення суду, що підтверджується платіжними дорученнями. З урахуванням вимог податкового законодавства банком перераховано суму процентів, 3% річних та судових витрат за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб за ставкою, передбаченою статтею 167 ПК України. 05 травня 2022року представник банку звернувся до державного виконавця із заявою про закриття виконавчого провадження у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду, проте отримав відмову в цьому, яку вважає неправомірною.

За таких обставин, скаржник виклав вимоги про визнання неправомірною відмови ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України у виконанні вимог заяви про закриття виконавчого провадження та зобов`язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 49942328.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на дії державного виконавця задоволено.

Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу, виходив з того, що банк у разі виплати на користь фізичної особи коштів, виступає щодо такої особи податковим агентом і зобов`язаний утримати та перерахувати на користь держави податок із суми такого доходу.

Оскільки заявник добровільно виконав рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015року по цивільній справі № 201/16340/14-ц, виконавче провадження підлягає закриттю, а тому відмова ВПВР ДДВС МЮУ у закритті виконавчого провадження № 49942328 є неправомірною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

21 грудня 2023 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України через систему Електронний суд подано апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року.

В апеляційній скарзі заявник висловив вимогу про скасування ухвали з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на дії державного виконавця.

Незаконність та необґрунтованість ухвали суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно виконавчого документу стягненню з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягала заборгованість за договором № SAMDNWFD600 від 19 лютого 2014року саме в розмірі 17 931,67 доларів США, на повернення депозитного вкладу та процентів по вкладу, а також три проценти річних за прострочення зобов`язання у розмірі 3882 гривні 29 копійок.

Також заявник стверджував про те, що станом на час укладення депозитного договору проценти по депозитним вкладам оподаткуванню не підлягали.

Вважав, що державним виконавцем не порушено вимоги законодавства, тобто відсутній факт його бездіяльності, відтак суд першої інстанції не мав підстав для задоволення скарги.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заперечив проти апеляційної скарги, заявляв що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору, доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Обґрунтовував відзив тим, що банк добровільно виконуючи рішення суду як податковий агент правомірно здійснив сплату передбачених законом податків, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, тому виконав рішення суду, що є підставою для державного виконавця закрити виконавче провадження з примусового виконання такого рішення.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2024року та від 23 січня 2024року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2024року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2024року справу призначено до судового розгляду на 20 березня 2024 року.

20 березня 2024року ухвалою Дніпровського апеляційного суду зупинене апеляційне провадження у справі.

09 грудня 2024року ухвалою Дніпровського апеляційного суду, у зв`язку з відставкою головуючої судді, було прийнято до свого провадження дану цивільну справу, поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду в суді апеляційної інстанції на 11 годину 20 хвилин 21 січня 2025 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

На примусовому виконанні у Жовтневому ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області перебувало виконавче провадження №49942328 з примусового виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015року у цивільній справі № 201/16340/14-ц щодо стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором від 19 лютого 2014року 17931,67дол США на повернення депозитного вкладу та процентів по вкладу, а також трьох процентів річних за прострочення зобов`язання у розмірі 3 882,29грн та судового збору у розмірі 3 000,00грн (а.с.75).

Постановою головного державного виконавця Чернової Л.В. від 26 січня 2016року було відкрито виконавче провадження (а.с.73), а постановою від 11 січня 2018року матеріали виконавчого провадження передані до Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с.72).

Постановою старшого державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. від 03 березня 2018року було прийнято до виконання виконавчий лист № 201/16340/14-ц (а.с.69).

23 травня 2022року на адресу ВПВР ДДВС МЮУ надійшла заява представника АТ КБ «ПриватБанк» про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із добровільним виконанням рішення суду з поданням платіжних доручень на підтвердження цього (а.с.65-65а).

До заяви долучено копії платіжних доручень від 18 квітня 2018року:

- № I0418S9Q3H перераховано стягувачу суму депозиту в розмірі 16 685,09дол США;

- № I0418S9Q3H, № 8403, № 8404 перераховано стягувачу суму процентів у розмірі 1003,47дол США, за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб за ставкою, передбаченою ст. 167 Податкового кодексу України;

- № I0418S9V7G, № 9804, № 9805 перераховано стягувачу суму 3 % річних 3125,24грн, за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб за ставкою, передбаченою статтею 167 Податкового кодексу України та перераховано стягувачу суму судових витрат 2415грн, за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб за ставкою, передбаченою статтею 167 Податкового кодексу України (а.с.65а(зворотній бік)-68).

Від імені та за рахунок стягувача банком як податковим агентом перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в розмірі 243,07 долари США та 1 342,04 грн.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка судового рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції виходив із того, що АТ КБ «ПриватБанк» виконало своє зобов`язання щодо виплати на користь ОСОБА_1 за договором 17 931,67дол США депозитного вкладу та процентів по вкладу, а також трьох процентів річних за прострочення зобов`язання у розмірі 3 882,29грн та судового збору у розмірі 3 000,00грн за відрахуванням податків та зборів у загальному розмірі 243,07дол США.

На думку суду першої інстанції, оскільки заявник добровільно виконав рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015року у цивільній справі №201/16340/14-ц, виконавче провадження підлягає закриттю, а тому відмова ВПВР ДДВС МЮУ у закритті виконавчого провадження № 49942328 є неправомірною та скарга підлягає задоволенню.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, так як судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Визначальним для правильного вирішення даної справи є з`ясування факту належного фактичного виконання в повному обсязі виконавчого документа, виданого на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, у випадку виплати грошової суми з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів на підставі вимог податкового законодавства.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі цієї норми Конституції України виконавець має діяти винятково в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі дотримуватися імперативних норм про компетенцію (права та обов`язки).

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

За змістом пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Перерахування стягувачеві суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), не вважається належним виконанням судового рішення. Предметом грошового зобов`язання є грошові кошти, виражені у відповідній валюті. Сплата (перерахування) коштів у розмірі меншому, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), свідчить про порушення принципу належного виконання в частині належного предмету виконання.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця у частині невиконання вимог його заяви про закриття виконавчого провадження та зобов`язати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження. При цьому підставою вимог скарги зазначено те, що банк фактично виконав в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Між тим, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що боржник перерахував стягувачеві визначені рішенням суду проценти на вклад та витрати на сплату судового збору, з утриманням із цих сум податку на доходи та військового збору.

Тож, в даному випадку фактичного повного виконання судового рішення згідно з виконавчим документом не відбулося, оскільки перераховані боржником на користь ОСОБА_1 суми відсотків за банківським вкладом та судового збору не відповідають тим сумам, які визначені у рішенні суду, яке набрало законної сили.

За таких умов у державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Мурихіна С.В., дії якого згідно із законодавчими положеннями обмежені змістом виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду, були відсутні правові підстави для закриття виконавчого провадження.

Отже, боржник у виконавчому провадженні АТ КБ «ПриватБанк» мав сплатити на користь стягувача саме визначені у рішенні суду суми. Перерахування стягувачеві суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), не вважається належним виконанням судового рішення. Предметом грошового зобов`язання є грошові кошти, виражені у відповідній валюті. Сплата (перерахування) коштів у розмірі меншому, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), свідчить про порушення принципу належного виконання в частині предмета виконання.

Отож, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що АТ КБ «ПриватБанк» виконало в повному обсязі своє зобов`язання щодо виплати визначених за рішенням суду сум на користь ОСОБА_1 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За наведених підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність судового рішення та саме неправильне застосування норм матеріального права дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги висновок суду про задоволення апеляційної скарги з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 422,40грн.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року скасувати.

У задоволенні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», заінтересовані особи - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Головного державного виконавця Мурихіна Сергія Володимировича, ОСОБА_1 , про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 січня 2025року.

Судді: