Провадження № 2/752/2631/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Машкевич К.В., за участю секретаря - Тертій К.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

-визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інормацію, поширену відповідачем 09 травня 2024 року на своїй сторінці у соціальній мережі Фейсбук у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_2»), передали мені «маляву з Краматорська » та вирішили зіграти зі мною у гоп-стоп!

….

-За принципом «згорів сарай гори й хата» ІНФОРМАЦІЯ_2 вирішили організувати спецоперацію з підробки документів!

….

-І тут, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ваяють документ, начебто підписаний директором ТОВ`Южне Енерджі» ОСОБА_6 , який знать про це нічого не знає.

…..

-Ви будете сміятись, але ОСОБА_4 і ОСОБА_7 та «конкретные пацаны із Краматорська підробили документи вдруге на етапі оцінки вже їх пропозиції».

Посилаєтся в позові на те, що 09 травня 2024 року на власній сторінці у соціальній мережі Фейсбук відповідачем була опублікована стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Вказана в ній інформація викладена в формі фактичних тверджень, є недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Так, відповідачем поширена інформація про його причетність до вчинення злочинів.

У зв`язку з цим він звернувся з адвотатскими запитами до органів слідства та Офісу Генерального прокурора.

Протягом червня-липня 2024 року ним були отримані відповіді від Бюро економічної безпеки, Національного антикорупційного бюро, Національної поліції України, Офісу Генералного прокурора, якими було повідомлено про те, що досудове розслідування щодо ного не здійснюється, повідомлення про підозру не вручалося і справа до суду не направлялася.

Тобто, він не притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, у яких його в даній статті звинувачує відповідач.

Крім того, відповідач у статті не вживає мовно-стилістичних формулювань, які могли б вказувати на оціночні судження.

Відповідач констатує «корупційну змову» та «підробку документів» ним у стверджувальній формі без посилання на власні роздуми чи сумніви.

Щодо листа від ТОВ`Южне Енерджі» зазначив, що 06 березня 2024 року та 07 березня 2024 року ДП «Нафтогаз Біоенергія» були оголошені відкриті торги з особливостями в електронній системі публічних закупівель Прозоро, а саме:

- роботи з розробки проектної документації (технічної документації) по об`єкту: «Будівництво ВЕ`Маріївка» потужністю 57,6 МВт» та супровідні таким роботам послуги. Код ДК 021:20-7»Послуги з інженерного проектування». Ідентифікатор закупівлі UA-2024-03-06-013362-а;

- роботи з розробки проектної документації (технічної документації) по об`єкту: «Будівництво ВЕС`Березівка» потужністю 57,6 МВт» та супровідні таким роботам полуги. Код ДК 021:20-7»Послуги з інженерного проектування». Ідентифікатор закупівлі UA-2024-03-07-012642-а.

Відповідач є засновником ТОВ «НТК`Метрополія».

Відповідно до вимог тендерної документації в якості підтвердження виконання аналогічних робіт ТОВ «НТК`Метрополія» було надано лист - відгук до договору №9/02-01 від 25 вереся 2017 року, укладеного між ТОВ «НТК`Метрополія» та ТОВ «Южне Енерджі».

26 березня 2024 року з метою підтвердження викладеної в листі інформації ДП`Нафтогаз Біоенергія» звенулося до ТОВ «Южне Енерджі» з запитом щодо виконання вказаних робіт, на що була отримана відповідь про неякісно виконаний проект.

04 вересня 2024 року був направлений адвокатський запит до ДП`Нафтогаз Біоенергія», на який була отримана відповідь про те, що підприємство зверталося до ТОВ «Южне Енерджі», яким було повідомлено, що товариство незадоволене співпрацею з ТОВ «НТК`Метрополія».

Тобто, приведена відовідачем у статті інформація в цій частині не відповідає дійсності.

Крім того, відповідно до висновку експерта від 14 сепня 2024 року ситуація, що досліджуться, є психотравмувальною для нього, внаслідок чого йому завдані моральні страждання, можливим еквівалентом компенсації за завдані йому моральні страждання є 18 мінімальних заробітних плат.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєсрований судом 07 жовтня 2024 року та відповідно до ст.33 ЦПК України визначено склад суду.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторонам були направлені копії ухвали про відкриття провадження в справі, копія позову з додатками відповідачу була напарвлена в порядку виконання вимог ч.2 ст.177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

31 жовтя 2024 року відповідач подав відзив, яким проти позову заперечує.

Посилається на те, що саме на позивача покладається обов`язок довести факт поширення ним оспорюваної інформації та порушення його немайнових прав, а також довести, що поширена інформація є недостовірною.

Зазначає, що висловлювання в статті є оціночними судженнями, оскільки в ньому відображена думка, позиція, погляд.

Словосполучення`в стилі», «за принципом», «ви будете сміятися» автоматично відносить цю фразу до оціночного судження.

В його висловлюваннях немає жодних фактів, а тому і відсутня недостовірна інформація.

Щодо інших висловлювань зазначає, що вони є різними суб`єктивними думками, які вирвані з діалогу.

Щодо посилань на «корупційну змову» та «підробку документів» зазначив, що в статті відсутні будь-які твердження щодо позивача.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що оспорювана інформація є недостовірною.

За своїм характером оспорювані позивачем висловлювання є очевидними оціночними судженнями у фомі суб`єктивної думки та поглядів, які не підлягають доведенню їх правдивості.

Вважає, що позивачем не доведено факту вчинення ним правопорушення в поширенні інформації, яка може мати статус недостовірної та такої, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Щодо листа ТОВ «Южне Енерджі» зазначив, що в цій частині надані позивачем докази не є належними та допустимими.

Щодо моральної шкоди звернув увагу на те, що позивач не приймав участі під час бесіди з експертом, а висновок сформований виключно на підставі поданих документів.

Просить у позові відмовити.

05 листопада 2024 року позивач подав відповідідь на відзив, відповідно до якої посилається, що поширена відповідачем у спірній статті інформація у формі звинувачення у злочинах не є оціночними судженнями, а фактичними твердженнями.

11 листопада 2024 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими гл.3 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти.

З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Судом встановлено, що позивач є керівником ДП «Нафтогаз Біоенергія».

Відповідач є керівником та кінцевим бенефіціаним власником ТОВ «НТК`Метрополія».

( а.с. 29 - 39; 58 - 64 )

09 травня 2024 року на власній сторінці у оціальній мережі Фейсбук відповідачем була опублікована стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у якій, в тому числі, мали місце наступні висловлювання:

- «…топ-менеджери Групи Нафтогаз, ОСОБА_4 і ОСОБА_7, в стилі 90-х, у корупійній змові з компанією з колишньою краматорською пропискою (ТОВ» УК`Вітропарки України»), передали мені «маляву з Краматорська » та вирішили зіграти зі мною у гоп-стоп!»;

- «…за принципом «згорів сарай гори й хата» ІНФОРМАЦІЯ_2 вирішили організувати спецоперацію з підробки документів!»;

- «…і тут ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ваяють документ, начебто підписаний директором ТОВ`Южне Енерджі» ОСОБА_6 , який знать про це нічого не знає»;

- «…ви будете сміятися, але ОСОБА_4 і ОСОБА_7 та «конкретные пацаны» із Краматорська підробили документи вдруге на етапі оцінки вже їх пропозиції».

( а.с. 21 - 28; 40 - 69 )

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

За змістом ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Виходячи з аналізу оспорюваної позивачем публікації, суд вважає, що інформація, приведена в ній, не містить відомостей, виражених у формі тверджень щодо позивача, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію з точки зору закону, моралі та звичаїв, які можуть бути об`єктом моральної оцінки суспільства.

Суд вважає, що висловлювання відповідача є оціночними судженнями, а не розповсюдженням щодо позивача недостовірних та дискредитуючих відомостей у формі твердження про участь відповідача у незаконній діяльності.

Крім того, головні герої публікаціі зображені в вигляді мультяшних героїв, а не конкретних осіб, які можуть бути ідентифіковані.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі; передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних межах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні абьо перекручені).

Пунктом 18 постанови визначено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В пункті 4 постанови зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У статті 10 Конвенції передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства».

Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження.

Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (Lingens v. Austria, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року,Karpyuk And Others v Ukraine, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

ЄСПЛ вказує, що «у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції.

Однак навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання.

Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (UKRAINIAN MEDIA GROUP v. UKRAINE, № 72713/01, § 41, 42, ЄСПЛ, 29 березня 2005 року).

Презумпція невинуватості - об`єктивне правове положення, звернене до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до громадської думки в цілому.

Отже, цей принцип обов`язковий не тільки для кримінального суду, а й для всіх інших органів держави.

Суд вважає, що посягання на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від судді або від суду, але і від інших органів державної влади (ALLENET DE RIBEMONT V. FRANCE,№ 15175/89, § 33, 36, ЄСПЛ, 10 лютого 1995 року).

Стаття 10 Конвенції захищає погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість.

Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

Суд враховує, що законом не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів).

Виходячи з аналізу оспорюваної позивачем публікації, суд вважає, що інформація, приведена ній, не містить відомостей, виражених у формі тверджень щодо позивача, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію з точки зору закону, моралі та звичаїв, які можуть бути об`єктом моральної оцінки суспільства.

Суд вважає, що висловлювання відповідача є оціночними судженнями, а не розповсюдженням щодо позивача недостовірних та дискредитуючих відомостей у формі твердження про участь відповідача у незаконній діяльності.

Крім того, суд також враховує, що головні герої публікаціі збражені в вигляді мультяшних героїв, а не конкретних осіб, які можуть бути ідентифіковані.

З урахуванням цого суд вважає, що висловлювання відповідача не можна витлумачити як такі, що містять фактичні дані, оскільки вони є оцінкою дій і не містять тверджень про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів, а лише дають можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями.

Крім того, суд вважає, що висловлювання відповідача також не можуть сприйматися як твердження про скоєння позивачем злочину, є оціночним судженням, оскільки відображають думки відповідача з приводу ситуації, яка стала підставою для вказаної статті.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 17 березня 2021 року у справі № 761/38583/19, відсутність зареєстрованих кримінальних проваджень не свідчить про недостовірність поширеної інформації, а лише свідчить про те, що за цією інформацією не порушено кримінальних проваджень.

З посиланням на рішення ЄСПЛ (Bohmer v. Germany. 54, 56, Nestak v. Slovakia, 88-89) зазначено, що Європейський суд з прав людини констатує, що має проводитись вагоме розрізнення між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила.

Слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про інформацію» поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації.

Інформація може існувати як у формі фактичних тверджень, так і в формі оціночних суджень.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

З урахуванням виладеного вище суд вважає, що стаття відповідача за своїм змістом та приведеними в ній обставинами не є підставою для висновку про характер їх висловлювань як тверджень, висловлювання відповідача щодо позивача, зміст цих висловлювань та мовні обороти не мають стверджувального характеру, а є висловлюванням його думок, які не наділені будь-якими фактичними даними.

Виходячи з цього, суд вважає, що оспорювана позивачем інформація, висловлена відповідачем у порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова, не містить необхідності втручання суду в процес реалізації особою цього права.

Враховуючи викладене, конституційно закріплене право на свободу думки і слова, недоведеність порушення відповідачем прав позивача та будь-яке його посилання, що могло б розцінюватись як неправдиве та недостовірне висловлювання, що негативно впливає на честь, гідність чи ділову репутацію позивача, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1, п.п.5 п.1 ч.2 ст.4 Закону України « Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви про відшкодування моральної шкоди -1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Законом України « Про Державний бюджет країни на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3 028, 00 гр.

Таким чином, при зверннні до суду позивачем мав бути сплаченй судовий збір у розмірі 1 211. 20 гр. за вимогу немайного характеру та 3028. 00 гр. в частині вимоги про відшкодування морльної шкоди.

При зверненні до суду позивачем сплачено 2 422.40 гр. з посиланням на норму ч.3 ст.7 Закону України « Прос удовий збір», яка регулює порядок повернення судового збору.

З урахуванням цого, висновку суду про відмову в задоволенні позову, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь держави судового збору в розмірі 1 816. 80 гр. ( 1 211, 20+3 028, 00- 2 422, 40 = 1 816, 80).

Керуючись ст. 32, 34 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 201, 270, 275,277, 297, 299, 302 ЦК України, Законом України « Про інформацію», Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273-279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 1 816, 80 гр. судового збору на користь держави.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: К.В.Машкевич