УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі

головуючого судді Колесник С.А.,

за участю секретаря судового засідання Смаль Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання, учасники справи: позивач (первісний стягувач): ОСОБА_2 , відповідач (борджник): ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна,-

ВСТАНОВИВ:

04.12.2024 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про видачу виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання, у якій заявник просить:

1. Видати наново ОСОБА_1 виконавчий лист на виконання Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 року по справі № 2018/15050/2012 в частині стягнення на його користь заборгованості за договором позики від 15.05.2009 року в розмірі 342 873 (триста сорок дві тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 60 коп.

2. Видати наново ОСОБА_1 виконавчий лист на виконання Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 року по справі № 2018/15050/2012 в частині стягнення на його користь сплаченого судового збору в розмірі 3 219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) грн.

3. Поновити ОСОБА_1 строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів на виконання Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 року по справі № 2018/15050/2012.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив наступне. 06 листопада 2013 року Київський районний суд м. Харкова ухвалив Рішення за результатами розгляду цивільної справи № 2018/15050/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна про визнання договору позики частково недійсним, яким первісний позов було задоволено частково та вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 15 травня 2009 року в розмірі 342 873 грн. 60 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3 219 грн. В задоволенні зустрічних позовних вимог було відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2014 року вказане рішення районного суду було залишено без змін.

07 квітня 2014 року первісному стягувану ОСОБА_2 Київським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист, який 10.04.2014 року був поданий первісним стягувачем до Київського ВДВС ХМУЮ разом із заявою про відкриття за ним виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 23 квітня 2014 року було відкрито виконавче провадження № 43093678 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 07 квітня 2014 року Київським районним судом м. Харкова в рамках цивільної справи № 2018/15050/2012, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 15 травня 2009 року в розмірі 342 873 грн. 60 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3 219 грн.

У свою чергу, оскільки ОСОБА_3 належним чином не виконала свої зобов`язання з повернення первісному кредитору (первісному позикодавцю, первісному іпотекодержателю) ОСОБА_2 позичених у нього коштів, останній вирішив відступити своє право вимоги (цесії) як позикодавця за укладеним ним 15 травня 2009 року за реєстровим № 1909 із ОСОБА_3 Договором позики, а також своїх прав як іпотекодержателя за укладеним ним 15 травня 2009 року за реєстровим №1911 із ОСОБА_3 Іпотечним договором про задоволення вимог іпотекодержателя, новому кредитору (новому позикодавцю, новому іпотекодержателю) ОСОБА_1 , про що між ними був укладений Договір про відступлення права вимоги (цесії), посвідчений 17 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В. М. за реєстровим № 873.

При цьому, абз. 3 п. 1 вказаного договору про відступлення права вимоги (цесії), передбачено, що цей договір укладається з одночасним набуттям новим іпотекодержателем, тобто ОСОБА_1 , права вимагати від боржника належного виконання на його користь всіх без винятку зобов`язань, передбачених Договором основного зобов`язання.

Оскільки боржник ОСОБА_3 борг новому кредитору ОСОБА_1 не повернула, з метою задоволення своїх вимог за договором позики від 15 травня 2009 року, керуючись ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п.2 Іпотечного договору про задоволення вимог іпотекодержателя, 20 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса як державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію за ним права власності на предмет іпотеки.

20 жовтня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Таким чином ОСОБА_1 було задоволено його вимоги кредитора в позасудовому порядку - шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки і з того часу він став законним власником вказаної квартири.

31 жовтня 2019 року боржник ОСОБА_3 звернулась в Київський районний суд м. Харкова із заявою, в якій просила визнати виконавчий лист № 2018/15050/2012, виданий 07 квітня 2014 року Київським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 15 травня 2009 року в розмірі 342 873 грн. 60 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3 219 грн., таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що іпотекодержателем було здійснено позасудове врегулювання спору шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, у зв`язку з чим, у відповідності до положень норми ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», вимоги стягувача за виконавчим листом, виданим 07 квітня 2014 року Київським районним судом м. Харкова в рамках цивільної справи № 2018/15050/2012, є недійсним.

03 грудня 2019 року Київський районний суд м. Харкова постановив Ухвалу за наслідками розгляду вказаної заяви, якою визнав виконавчий лист № 2018/15050/2012, виданий 07 квітня 2014 року Київським районним судом м. Харкова, таким, що не підлягає виконанню. Вказана ухвала набрала законної сили без її апеляційного оскарження.

На виконання вказаної ухвали 25 травня 2020 року державним виконавцем Київського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 43093678.

У свою чергу, боржник ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ПН КМНО Анохіна В.М., ПН КМНО Стрельченко О.В. про визнання недійним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором та скасування реєстрації, поновлення реєстрації.

09 квітня 2020 року Київським районним судом м. Харкова по цивільній справі № 640/12313/19 за вказаним вище позовом було винесено рішення, яким вирішено в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Не погодившись із таким рішенням районного суду, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку.

23 червня 2020 року Харківський апеляційний суд в рамках вказаної справи виніс постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення.

ОСОБА_3 на вказане рішення подала касаційну скаргу, за наслідками розгляду якої, 07 квітня 2021 року Верховний Суд виніс постанову, якою касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив частково, судові рішення судів нижчих інстанцій в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_3 про скасування реєстрації скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнив та скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32001184 від 24 жовтня 2016 року 10626614 ПН КМНО Стрельченко О. В. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Таким чином, вказаною вище постановою Верховного Суду було скасоване рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на заставлену в іпотеку квартиру за ОСОБА_1 , а отже його вимоги нового позикодавця та нового іпотекодержателя наразі не задоволені.

Отже, правовідносини за укладеними між ОСОБА_3 та первісним позикодавцем ОСОБА_2 (який відступив право вимоги ОСОБА_1 ) договорами після винесення вказаної вище постанови Верховного Суду нині фактично продовжують діяти, а положення норми ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» - не можуть бути застосовані в рамках даних правовідносин.

У зв`язку з цим, 06 травня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Київського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Однак, 28 березня 2023 року Київський районний суд м. Харкова постановив Ухвалу по справі №2018/15050/2012 про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами Ухвали Київського районного суду м. Харкова від 03.12.2019 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не погодились із вказаною Ухвалою і через свого представника ОСОБА_4 оскаржили її в Апеляційному порядку. 12 липня 2023 року Харківський апеляційний суд прийняв Постанову по справі № 2018/15050/2012, якою залишив без задоволення Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Подвезька Д.В., а Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28.03.2023 року залишив без змін.

11 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Подвезько Д.В. подав до Верховного Суду Касаційну скаргу на Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28.03.2023 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами Ухвали Київського районного суду м. Харкова від 03.12.2019 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишену без змін Постановою Харківського апеляційного суду від 12.07.2023 року по справі № 2018/15050/2012.

07 лютого 2024 року Верховний Суд прийняв Постанову по справі № 2018/15050/2012, якою частково задовольнив Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану їхнім представником ОСОБА_1 , вирішивши: Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 28 березня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 липня 2023 року скасувати. Провадження у справі за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Київського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2019 року, постановленої за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, про визнання договору позики частково недійсним, закрити.

Заявник вказує, що у справі № 2018/15050/2012 фактично склалася наступна правова ситуація, за якої з одного боку Верховний Суд своєю Постановою від 07.04.2021 року по справі № 640/12313/19, яка є остаточною і не підлягає оскарженню, скасував рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , - і через це ОСОБА_1 не задовільнив свої вимоги за договором позики за рахунок предмета іпотеки; з іншого боку, через Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03.12.2019 року про визнання Виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2014 року № 2018/15050/2012 таким, що не підлягає виконанню, яку (ухвалу) суди всіх інстанцій відмовляються переглядати за нововиявленими обставинами, - ОСОБА_1 позбавлений можливості задовільнити свої законні вимоги шляхом стягнення заборгованості за договором позики від 15.05.2009 року з ОСОБА_3 . Натомість ОСОБА_3 , не лише одержала грошові кошти в позику та не повернула їх, а й залишила собі заставлену в забезпечення цієї позики квартиру та, завдяки вищезазначеним судовим рішенням, фактично уникає виконання обов`язку повертати позичені кошти. А тому, єдиним способом захисту і досі порушених прав ОСОБА_1 а також єдино можливим засобом забезпечення реального виконання Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2013 року по справі № 2018/15050/2012 може слугувати лише наново видані Київським районним судом м. Харкова виконавчі листи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2024 справу розподілено судді Колесник С.А. та 05.12.2024 передано судді для розгляду.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 05.12.2024 заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчих листів та про поновлення строку для пред`явлення їх до виконання - залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення заяви без руху.

16.12.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків заяви про видачу виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 18.12.2024 прийнято до свого провадження заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчих листів та про поновлення строку для пред`явлення їх до виконання, учасники справи: позивач (первісний стягувач): ОСОБА_2 , відповідач (борджник): ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 та третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова В.А. не з`явилися, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно з положеннями ч.3 ст.433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом достовірно встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2013 року у цивільній справі № 2018/15050/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна про визнання договору позики частково недійсним, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 15 травня 2009 року в розмірі 342 873 грн. 60 коп., сплачений судовий збір в розмірі 3 219 грн. В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна про визнання договору позики частково недійсним відмовлено (т.2 а.с.208-219).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 відхилено. Рішення Київського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2013 року залишено без змін (т.2 са.с.272-273).

25.11.2013 представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 звернулася до Київського районного суду м.Харкова з заявою про видачу виконавчих листів (т.2 а.с.278), та виконавчий лист отримала 07.04.2014 (т.2 а.с.283).

10.04.2014 виконавчий лист був поданий первісним стягувачем до Київського ВДВС ХМУЮ разом із заявою про відкриття за ним виконавчого провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 03.12.2019 заяву ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано виконавчий лист № 2018/15050/2012, виданий Київським районним судом м. Харкова 07.04.2014 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики 15.05.2009 в розмірі 342873 грн. 60 коп., таким, що не підлягає виконанню (т.3 а.с.115-116).

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС у м.Харкові СМУЮ Міністерства юстиції (м.Харків) Бєляєва М.В. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2018/15050/2012 виданого 07.04.2014 закінчено (а.т.3 а.с.139).

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна про визнання недійним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором та скасування реєстрації, поновлення реєстрації .

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 09.04.2020 у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 23.06.2020 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 07.04.2021 касаційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 червня 2020 року в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, про скасування реєстрації, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позов ОСОБА_3 задоволено, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32001184 від 24 жовтня 2016 року 10626614 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 . В іншій частині рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 червня 2020 року залишити без змін (т.3 а.с.140-151).

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28 березня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова у вигляді ухвали від 03.12.2019 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено та залишено в силі ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03.12.2019 року (т.3 а.с.200-201).

Постановою Харківського апеляційного суду від 12.07.2023 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката - Подвезька Дмитра Віталійовича залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2023 року залишено без змін (т.4 а.с.10-12)..

Постановою Верховного Суду від 07.02.2024 касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 28 березня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 липня 2023 року скасовано. Провадження у справі за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Київського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2019 року, постановленої за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, про визнання договору позики частково недійсним, закрито (т.4 а.с.56-61).

Як зазначено вище, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір позики від 15.05.2009 за реєстровим № 1909 (далі Договір позики) та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.05.2009 за реєстровим № 1911 (далі Договір про задоволення вимог іпотекодержателя).

Відповідно до Договору про відступлення права вимоги за Іпотечним договором (договором про задоволення вимог іпотекодержателя), посвідченого Широковою В.А. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 15 травня 2009 року за реєстровим №1911, від 17.06.2016, Первісний іпотекодержатель ОСОБА_2 передав Новому іпотекодержателю ОСОБА_1 , а Новий іпотекодержатель прийняв від Первісного іпотекодержателя всі права та обов`язки Первісного іпотекодержателя за Іпотечним договором (договором про задоволення вимог іпотекодержателя), посвідченим Широковою В.А. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 15 травня 2009 року за реєстровим №1911 (далі - Іпотечний договір), який був укладений в забезпечення виконання зобов`язання по Договору позики, посвідченого Широковою В.А. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 15 травня 2009 року за реєстровим №1909 (надалі по тексту - Договір основного зобов`язання), укладеним між Первісним іпотекодержателем та позичальником - ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (надалі іменується - Боржник) за умовами якого Божник зобов`язаний повернути Первісному іпотекодержателю грошові кошти в сумі 22 100,00 (двадцять дві тисячі сто) доларів США в строк до 15 травня 2012 року. Цей договір укладається з одночасним відступленням прав за Договором основного зобов`язання. Сторони домовились, що відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Цей договір укладається з одночасним набуттям Новим іпотекодержателем права (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання на його користь всіх без винятку зобов`язань, передбачених Договором основного зобов`язання, в сумі, обсягах та з урахуванням фактів, встановлених цим Договором основного зобов`язання та рішенням відповідного суду, що набрало законної сили. Новий іпотекодержатель набуває право вимоги до боржника про сплату на його користь процентів за користування позикою, а також штрафів, пені, неустойки та інших платежів, передбачених законом у зв`язку з несвоєчасним виконанням боржником своїх зобов`язань, навіть якщо вони прямо не згадані в цьому договорі відступлення права вимоги або в Договорі основного зобов`язання, але передбачені цивільним законодавством та звичаями ділового обороту (а.с.78).

Ч. 1 ст. 442 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобовязується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги (цесії) може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. У такому випадку на відносини цесії розповсюджують положення про договір купівлі-продажу. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

У разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статі 15 ЗУ "Про виконавче провадження", ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи із змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження" з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20.11.2013 № 6-122цс13.

Верховний Суд України у своїй постанові від 25.06.2020 р. у справі №2102/3302/2012 зазначив, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» .

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ч.1 ст. 18 ЦПК України).

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171 св 18)».

Разом з цим, матеріали заяви ОСОБА_1 та матеріали справи не містять відомостей про заміну стягувача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу йому виконавчих листів на виконання Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 року по справі № 2018/15050/2012 в частині стягнення з ОСОБА_3 на його користь заборгованості за договором позики від 15.05.2009 року в розмірі 342 873 грн. 60 коп. та сплаченого судового збору в розмірі 3 219 грн.

Стосовно вимог ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суд зазначає наступне.

Згідно з пп. 17.2 п. 17 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюється в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аналогічне положення містить ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Крім того, відповідно до пп. 17.4 п. 17 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З аналізу пп. 17.2, 17.4 п. 17 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України та ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що право на звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання надано лише стягувачу, а з заявою про видачу дубліката виконавчого листа - стягувачу та державному або приватному виконавцеві.

Зважаючи на те, що на час подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_1 не був стягувачем за виконавчим листом № 2018/15050/2012, він не наділений правом на звернення до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином, у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині вимог про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 89, 433, 260, 433 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу наново ОСОБА_1 виконавчого листа на виконання Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 року по справі № 2018/15050/2012 в частині стягнення з ОСОБА_3 на його користь заборгованості за договором позики від 15.05.2009 року в розмірі 342 873 грн. 60 коп. та сплаченого судового збору в розмірі 3 219 грн., поновлення строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів на виконання Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2013 року по справі № 2018/15050/2012, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21.01.2025.

Суддя Колесник С.А.