Номер провадження № 2/521/1493/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.

секретаря судового засідання Шелкопляс В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

05.11.2024 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просив суд: постановити рішення суду, яким знизити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки за судовим наказом від 27.06.2024 року, на утримання сини, із 1/4 частини усіх доходів до 1/6 частини усіх доходів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача на утриманні перебуває син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім цього, судом не враховано наявність того, що позивач є опікуном недієздатного дядька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом з дитинства 1 групи, у зв?язку з чим потребує постійного догляду та перебуває на утриманні позивача.

Враховуючи дані обставини вважає, що у зв`язку зі зміною його сімейного та матеріального становища можливо зменшити розмір аліментів.

07.11.2024 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено спрощене провадження у справі з викликом учасників справи.

У судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. Позивач подав заяву про слухання справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1379, серії НОМЕР_1 .

27 червня 2024 року Суворовським районним судом м. Одеси було винесено судовий наказ №523/8411/24 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина - ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно виклику виконавця Суворовського відділу ДВС умісті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) №128631 від 29.07.2024 року, станом на 29.07.2024 року на виконанні у старшого виконавця Кравченко Тетяни перебуває виконавче провадження про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина - ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Судом встановлено, що позивач є батьком ще однієї дитини ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №748, серії НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що позивач відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.08.2023 року є опікуном недієздатного дядька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом з дитинства 1 групи.

Право позивача на подачу такого позову визначено у ч. 4 ст. 170 ЦПК України.

Як на підставу для зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що у нього є ще на утриманні інша дитина, а також те, що він є опікуном свого недієздатного дядька.

Оцінюючи такі обставини, суд виходить з того, що вони не зумовлюють зміну розміру аліментів, оскільки такі існували на момент винесення судового наказу про стягнення аліментів і не свідчать про неправильне визначення розміру аліментів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частин 5 ст. 183 визначає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, суд визначив у судовому наказі розмір аліментів, який відповідає розміру визначеному законом і який на переконання суду забезпечить гармонійний розвиток дитини. Сам факт наявності другої дитини у позивача не спростовує цього висновку, так як в матеріалах справи відсутні докази того, що загальна сума, яку витрачає позивач на двох дітей не перевищує максимальну межу розміру аліментів.

З матеріалів справи суд не може встановити, чи змінився у позивача матеріальний стан і чи дозволяє він сплачувати аліменти, які вказані в судовому наказі, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про його працевлаштування, відсутня довідка про доходи.

Також, суд зазначає, що наявність у позивача статусу опікуна не вказує на необхідність зміни розміру аліментів, так як набуття такого статусу є добровільним для позивача, а держава виплачує таким категоріям громадян відповідну соціальну допомогу згідно закону.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи суд не може встановити який саме у позивача матеріальний стан і чи дозволяє він сплачувати аліменти, які вказані в судовому наказі, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про його роботу, відсутня довідку про його доходи.

Враховуючи обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Суд звертає увагу ОСОБА_1 , що одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 182, 184, 191, 192, 197 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 133, 141, 263-265, 273 ЦПК України, СУД

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я: І.А. Бобуйок