Провадження № 2/638/1236/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року Дзержинського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді - Цвіри Д.М.,

за участі секретаря судового засідання Дрозденко К.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про поновлення строку на подання відзиву у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

30.12.2024 представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано через систему «Електронний суду» відзив на позовну заяву, в якому просив поновити строк на подання відзиву, обґрунтовуючи тим, що ознайомився з матеріалами справи лише 18.12.2024, після внесення даних представника та отримано доступ до електронної справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримала клопотання представника ОСОБА_3 , додавши, що хоча вона і написала заяву про ознайомлення, але отримавши доступ до електронної справи іншим представником, вже не поспішала ознайомлюватися особисто.

Позивач в судове засідання не з`явився, в позовних вимогах міститься прохання, розглядати справу за його відсутності.

Суд, вислухавши клопотання представника відповідача, його обґрунтування, оглянувши матеріали справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, копію ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2024 року про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі, не отримано відповідачем та згідно довідки Укрпошти, причиною повернення кореспонденції стало те, що закінчився термін зберігання.

30.10.2024, представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано через систему «Електронний суду» клопотання про відкладення судового розгляду.

05.12.2024 представником відповідача Різниченко Д.О. подано через канцелярію суду заяву, якою просила надати справу для ознайомлення, натомість так і не з`явилася для ознайомлення з матеріалами справи.

18.12.2024 відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано через систему «Електронний суду» клопотання про надання доступу до електронної справи.

Тобто, станом на 30.10.2024, представнику відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 було відомо про перебування справи у провадженні суду.

Між тим, відзив на позовну заяву до суду подано лише 30.12.2024 року.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у разі подання відзиву на позовну заяву поза межами строку встановленого судом для його подання, суд повертає заяву заявнику.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Таким чином, судом встановлено, що представник відповідача достеменно знаючи, що провадження у справі відкрито, призначено дату судового засідання, не подав вчасно відзив.

Посилання відповідача на причини поважності пропуску процесуального строку, судом сприймаються критично.

Відомостей про об`єктивну неможливість здійснення своїх процесуальних прав відповідачем та його представниками, до суду не надходило.

Натомість, кожна сторона користується своїми правами на власний розсуд.

Враховуючи, що строк в межах якого може бути подано відзив на позовну заяву сплив, оскільки відзив подано до суду після закінчення цього строку, суд не знайшов підстав для поновлення відповідного строку, а тому відсутні підстави для прийняття відзиву на позовну заяву.

Керуючись ст. ст. 49,127,260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про поновлення строку на подання відзиву у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, - відмовити.

Відзив представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про поновлення строку на подання відзиву у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, - повернути представнику відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Суддя Д.М. Цвіра