Справа № 466/2524/24
Провадження № 2/466/355/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Зими І.Є.

секретаря судового засідання Васинчик М.О.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини ,-

в с т а н о в и в:

04.03. 2024 року ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просить ухвалити рішення, яким визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який проживав адресою АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить садовий будинок АДРЕСА_2 , зі всіма належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в кооперативному садівничому товаристві «Голоско-Фтизіатр» , урочище «Голоско» м. Львова.

Спадкоємцями за законом є його діти: ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , а позивачка ОСОБА_3 , є спадкоємцем за заповітом, оскільки ОСОБА_6 за життя, зокрема 14 травня 2010 року, склав заповіт на згадане майно в її користь.

Визначений законом строк для прийняття спадщини нею був пропущений, оскільки вона не знала і не могла знати, про смерть спадкодавця.

Вона, ОСОБА_3 , не була зі спадкодавцем у родинних чи інших стосунках, а лише знала його як продавця дачного будинку і фактично замість договору купівлі-продажу, ОСОБА_6 , 14 травня 2010 року склав на неї заповіт. З того часу позивачка користується дачним будинком, який в кооперативному садівничому товаристві «Голоско-Фтизіатр», урочище «Голоско» м. Львова.

Через конфлікти з сусідами, які не визнавали її право на дачний будинок, вона почала розшукувати спадкодавця і з листа № 204/21.1-109 від 03 березня 2021 року Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану дізналася про те, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Положеннями ч.1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вважає, що даний строк був пропущений нею з поважних причин, а тому вирішила звернутись в суд.

Враховуючи вищевикладене, просить ухвалити рішення, яким визначити їй, ОСОБА_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 01.04.202 року зазначену позовну заяву ОСОБА_3 було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

12.04.2024 року, адвокатом Гривною Т.Б., яка діє в інтересах відповідачки, ОСОБА_4 , на адресу суду скеровано відзив на позовну заяву. З приводу заявленого ОСОБА_3 позову про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини вона заперечує в повному обсязі з огляду на його незаконність, необгрунтованість та безпідставність.

Зазначає, що звертаючись до суду з даним позовом позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що з моменту відкриття спадщини у неї були об?єктивні, непереборні, істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Між тим, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов?язані об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (правові висновки у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року , справі N? 565/1145/17, від 24 червня 2020 року у справі N? 759/10380/16-ц, від 28 березня 2022 року у справі N? 750/2158/21, від 20 липня 2022 року у справі N? 489/5656/20, які відповідають абзацу шостому пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N? 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Верховний Суд у складі колегії суддів різних судових палат Касаційного цивільного суду, дотримуючись підходу, що у питаннях визначення судом додаткового строку прийняття спадщини, встановив, що поважними причинами пропуску встановленого законом строку є причини, пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій, у своїх постановах від 01 червня 2022 року у справі N? 148/1805/20, від 21 квітня 2022 року у. справі N? 296/12109/18, від 12 квітня 2021 року у справі N? 589/1863/13-ц, від 17 березня 2021 року у справі N? 638/17145/17, від 11 листопада 2020 року у справі N? 750/262/20, від 25 квітня 2019 року у справі N? 761/794/15-ц, від 13 грудня 2018 року у справі N? 459/295/16-ц дійшов висновку, що судом, зокрема, не може бути визнана поважною така причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність особи про відкриття спадщини - якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Окрім того, представник відповідачки зазначає, що позивачка з заявою про прийняття спадщини за заповітом по смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до нотаріуса не зверталась, таким чином вона не скористалась правом на прийняття спадщини. В зв?язку з наведеним просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.11.2024 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду .

В судовому засіданні представник позивачки, адвокат Гаталяк М.Я. позов підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того пояснив, що ОСОБА_3 у 2010 році домовилась з ОСОБА_6 про купівлю його дачного будиночку в садівничому товаристві «Голоско-Фтизіатр», урочище «Голоско» м. Львова. Проте, оскільки земельній ділянці не було присвоєно кадастровий номер, така не була приватизована, укласти договір купівлі-продажу не виявилось можливим. Так як ОСОБА_6 отримав від неї кошти за спірне майно, у підтвердження договору на його відчуження , він 14 травня 2010 року склав заповіт , відповідно до якого підтвердив її право на спадкування дачного будинку АДРЕСА_2 . Поряд з цим, за домовленістю між нею та ОСОБА_6 , останній мав звернутись з заявою про приватизації вказаної земельної ділянки й у разі отримання відповідних документів, вони б могли укласти договір купівлі-продажу у нотаріуса. З 2010 року фактично у її користування була передана спірна земельна ділянка з дачним будинком . В подальшому ОСОБА_6 лише двічі приходив з внуком у садівниче товариство і запевняв її в тому, що займається документами по приватизації землі. В подальшому будь-який контакт з ним був втрачений і вона не знала і не могла знати про його смерть, так як жодних спільних знайомих чи родичів у них немає. Про факт смерті ОСОБА_6 вона дізналась лише з відповіді на адвокатський запит , яка датована 03.03.21. Оскільки вона з поважних причин пропустила строк на звернення з заявою про прийняття спадщини, просив позов задовольнити.

Представник відповідачки , адвокат Гривна Т.П. , проти позову заперечила, зіславшись на відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. З повідомлення адвоката Гривни Т.П. вбачається, що він тривалий час проживає за межами України, відтак не міг з об`єктивних причин з`явитись до суду.

Заслухавши пояснення представників позивачки та відповідачки, з`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка, зокрема, включає в себе садовий будинок АДРЕСА_2 зі всіма належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в кооперативному садівничому товаристві «Голоско-Фтизіатр», що знаходиться урочище «Голоско» м. Львова.

14 травня 2010 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповів позивачці, ОСОБА_3 , належний йому на праві приватної власності садовий будинок АДРЕСА_2 зі всіма належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в кооперативному садівничому товаристві «Голоско-Фтизіатр», урочище «Голоско» м. Львова. Вищевказаний заповіт було посвідчено державним нотаріусом третьої Львівської державної нотаріальної контори Станкевич В.М. та зареєстровано в реєстрі за №5-404.

З наявних у справі письмових доказів вбачається, що позивачка ОСОБА_3 не знала і не могла знати про смерть ОСОБА_6 , оскільки не була з ним у родинних чи інших стосунках, а лише знала його як власника дачного будинку. Про смерть ОСОБА_6 вона дізналася лише з листа Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за №204/21.1-109 від 03.03.2021 року.

З матеріалів спадкової справи №284/2014 до майна померлого ОСОБА_7 , відкритої державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори Настасяк О.В. , за заявою спадкоємця за законом відповідачки ОСОБА_4 про прийняття спадщини у вигляді грошових вкладів свого батька ОСОБА_6 в ПАТ «Державний ощадний банк України», вбачається, що нотаріус не повідомляла ОСОБА_3 про відкриття цієї спадкової справи, а також не проводила виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, хоч у матеріалах спадкової справи міститься заповіт ОСОБА_6 від 14 травня 2010 року на користь ОСОБА_3 .

Дані обставини підтверджуються долученими до справи письмовими доказами, а саме: ксерокопіями листа № 204/21.1-109 від 03.03.2021 року з Львівського міського відділу ДРАЦС, заповіту від 14 травня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Станкевич В. М. третьої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №5-404, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 23673758, матеріалами спадкової справи №284/2014 до майна померлого ОСОБА_7 та іншими письмовими доказами.

Окрім того, на виконання вимог суду, а адресу суду надійшла інвентаризаційна справа №32789, на дачний будинок АДРЕСА_2 . Згідно реєстраційного посвідчення на дачний будинок АДРЕСА_3 , дачний будинок АДРЕСА_2 , належав на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зверталась з позовною заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини ще у 2021 році, рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 було надано додатковий строк на прийняття спадщини. Постановою Львівського суду від 15.01.2024 року, рішення Шевченківського районного суду від 22.08.2023 року було скасовано. У постанові Апеляційного суду зазначено, що позивачкою ОСОБА_3 , при поданні позовної заяви у 2021 році, не залучено до участі у справі осіб, права та інтереси яких порушено. Апеляційний суд в своїй постанові зазначив, що до кола відповідачі по справі входить ОСОБА_5 , оскільки, на момент смерті спадкодавця він проживав з батьком разом однією сім`єю.

Положеннями ч. 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Приписами ст. 63 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Відповідно правова позиція міститься також у постанові КЦС ВС від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18.

Відповідно до пункту 1.2. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Для того, щоб не допустити пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2. глави 10 розділу II Порядку №296/5).

Пунктом 3.16. глави 10 розділу II Порядку №296/5 передбачено, що суд може надати спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з важливої причини, додатковий рядок, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, на нотаріуса викладено обов`язок щодо повідомлення спадкоємця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її виконання, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Відповідачка не надала жодних доказів, що ОСОБА_3 була родичкою чи в інших стосунках зі спадкодавцем. Також не встановлено, що ОСОБА_3 могла дізнатися про смерть ОСОБА_6 з відкритих джерел інформації.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не була родичкою померлого ОСОБА_6 , відтак не знала та не могла знати про смерть останнього, оскільки нотаріусом при відкритті спадщини за померлим, не було повідомлено ОСОБА_3 , з інших джерел позивачка не могла дізнатись про смерть ОСОБА_6 .

Виходячи з викладеного вище, проаналізувавши причини пропуску позивачкою ОСОБА_3 строку для подання заяви на прийняття спадщини, суд прийшов до висновку, що такий пропущений з поважних причин, а тому позивачці ОСОБА_3 слід визначати додатковий строк для подання такої заяви.

Доводи представника відповідачки ОСОБА_4 , які викладені у відзиві на позовну заяву, та висловлені в судовому засіданні, суд вважає непереконливими, так як вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

В зв`язку з задоволенням позову, до стягнення з відповідачів в користь позивачки підлягає сплачений судовий збір.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 1216, 1220, 1222, 1223, 1270, 1272 ЦК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визначити для ОСОБА_3 додатковий строк, терміном у 3 ( три ) місяці з дати набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини по смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп.

Позивачка : ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 ; проживає м. Львів Садівничий кооператив « Приозерний Голоско» ;

Відповідачка : ОСОБА_4 ; ІПН НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_4 ;

Відповідач : ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 20 січня 2025 року.

Суддя І. Є. Зима