№ провадження 2/208/641/25
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Гречаной В.Г.,

За участі секретаря судового засідання Дарчука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 208/10497/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Кам`янської міської ради в особі відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Добробут», про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням -

ВСТАНОВИВ:

1.Позиція позивача.

27 вересня 2024 року адвокат Черненко Т.Б., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з матеріалами позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням».

Згідно до позовних вимог просить:

- Визнати ОСОБА_2 таким, гцо втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

- Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивач зазначила, що вона є користувачем квартири АДРЕСА_1 внаслідок заселення у квартиру на підставі ордеру, виданого чоловіку її матері ОСОБА_4 у складі сім`ї 4 чоловіка. Квартира АДРЕСА_2 не приватизована, перебуває у власності територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На теперішній час в квартирі зареєстровані чотири особи: позивач, її син - відповідач-1 ОСОБА_2 , її малолітній син - ОСОБА_5 , її племіник -відповідач-2 ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім`ї від 21.05.2024 р.

ОСОБА_2 починаючи з 2017 року перестав постійно мешкати в квартирі, переїхав на інше місце проживання, і з 2017 року зовсім не з`являється в квартирі без поважних причин. ОСОБА_3 починаючи з 2003 року перестав постійно мешкати в квартирі, переїхав на інше місце проживання, і з 2003 року зовсім не з`являється в квартирі без поважних причин Станом на день подачі даного позову відповідачі постійно мешкають за другою адресою, яка не відома позивачеві.

Відповідач, ОСОБА_2 , вже майже 7 років поспіль, не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі не має і, взагалі квартирою він не цікавиться.

Відповідач, ОСОБА_3 , вже майже 21 рік поспіль, не проживає в даній квартирі, частково сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі не має і, взагалі квартирою він не цікавиться, крім оплати за комунальні послуги.

Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як відповідач-1 не сплачує зазначені платежі, а відповідач-2 частково їх сплачує, то нараховуються суми заборгованості, які самостійно позивач сплачувати не має можливості.

За час відсутності відповідачів за місцем реєстрації у спірній квартирі позивач перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_2 не чинила. Вони добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються декілька років поспіль без поважних причин.

Відповідачі своєю реєстрацією в квартирі перешкоджає позивачеві та її малолітньому сину в користуванні і розпорядженні квартирою, позивач не має змоги з урахуванням вимог законодавства оформити субсидію на оплату комунальних послуг, оскільки сукупний дохід всіх зареєстрованих у квартирі не дозволяє їй оформити субсидію.

Позивач попереджала відповідачів про необхідність знятися з реєстрації, про намір проживати у квартирі самостійно та необхідності оформлення субсидії

Племінний позивачки, ОСОБА_3 , 01.06.2024 року надав письмову згоду на його виписку з квартири АДРЕСА_1 .

Син позивачки, ОСОБА_2 , 15.07.2024 року надіслав позивачці листа, відповідно якого повідомляв, що не має можливості сплачувати комунальні послуги за квартиру та дає свою згоду на виписку його з квартири.

Добровільно вирішити це питання не надалось можливим, відповідачі на сьогоднішній день не мешкають у місті Кам`янському та не прибувають для того, щоб піти та добровільно знятись з реєстрації у спірній квартирі, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав щодо користування жилим приміщенням.

2. Позиція відповідачів.

Відповідач-1, ОСОБА_2 , надав через канцелярію суду заяву про те, що він повністю визнає позовні вимоги, проти задоволення позовних вимог не заперечує, бути пристунім на засіданні не має можливості, тому просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач-2, ОСОБА_3 надав через канцелярію суду заяву про те, що він повністю визнає позовні вимоги, проти задоволення позовних вимог не заперечує, бути пристунім на засіданні не має можливості, тому просить розглянути справу за його відсутності.

3. Позиція третіх осіб.

Представник Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради надала суду заяву про розгялд справи без участі представника, прохала прийняти рішення згідно до вимог чинного законодавства України.

Представник Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» надав суду заяву про розгялд справи без участі представника, прохав прийняти рішення згідно до вимог чинного законодавства України

4. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи.

27 вересня 2024 року надійшла позовна заява від адвокат Черненко Т.Б., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 .

27 вересня 2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження судді Гречаній В.Г.

Відповідно до відомостей відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, які отримані судом 11.10.2024 р., відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

14 жовтня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

13 листопала 2024 року представник третьої особи Олена Волощук надала суду заяву про розгялд справи без участі представника, прохала прийняти рішення згідно до вимог чинного законодавства України.

10 грудня 2024 року представник третьої особи Логвиненко Максим надав суду заяву про розгялд справи без участі представника, прохав прийняти рішення згідно до вимог чинного законодавства України.

11 грудня 2024 року відповідач ОСОБА_3 надав заяву про те, що він повністю визнає позовні вимоги, проти задоволення позовних вимог не заперечує, бути пристунім на засіданні не має можливості, тому просить розглянути справу за його відсутності.

11 грудня 2024 року відповідач ОСОБА_2 надав заяву про те, що він повністю визнає позовні вимоги, проти задоволення позовних вимог не заперечує, бути пристунім на засіданні не має можливості, тому просить розглянути справу за його відсутності

20 січня 2025 року представник позивача адвокат Черненко Т.Б подала до суду заяву подала до суду заяву, просить позов задовольнити та розглядати справу за її відсутності.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

5. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач є користувачем квартири АДРЕСА_1 внаслідок заселення у квартиру на підставі ордеру, виданого чоловіку її матері ОСОБА_4 у складі сім`ї 4 чоловіка. Квартира АДРЕСА_2 не приватизована, перебуває у власності територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На теперішній час в квартирі зареєстровані чотири особи: позивач, її син - відповідач-1 ОСОБА_2 , її малолітній син - ОСОБА_5 , її племіник -відповідач-2 ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім`ї від 21.05.2024 р.

Позивач проживає у вказаній квартирі, виконує всі обов`язки зі сплати комунальних послуг та з утримання квартири в належному санітарно-технічному стані.

ОСОБА_2 починаючи з 2017 року перестав постійно мешкати в квартирі, переїхав на інше місце проживання, і з 2017 року зовсім не з`являється в квартирі без поважних причин. ОСОБА_3 починаючи з 2003 року перестав постійно мешкати в квартирі, переїхав на інше місце проживання, і з 2003 року зовсім не з`являється в квартирі без поважних причин Станом на день подачі даного позову відповідачі постійно мешкають за другою адресою, яка не відома позивачеві.

6. Правові норми законодавства застосовані судом ат висновки прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Правовідносини врегульовані також Главою 4 Житлового кодексу Української РСР «Користування гуртожитками».

Так, згідно зі ст. 127 ЖК УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Відповідно до ст. 128 ЖК УРСР жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Відповідно до п. 2 розділу 1 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №84 від 27.04.2015 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2015 за №778/27223 гуртожиток - це спеціально споруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року за відсутності поважних причин у мешканця житла щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла він може бути визнаний судом, таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» передбачено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК, а саме: від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що вищезазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сім`ї №001288321 від 21.05.2024 року, на теперішній час у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані чотири особи: позивач, її син - відповідач-1 ОСОБА_2 , її малолітній син - ОСОБА_5 , її племіник -відповідач-2 ОСОБА_3 .

При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого жилого приміщення.

Відповідний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №454/2025/15-ц (провадження № 61-46621св18).

Із урахуванням положень ст.55 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.64, 65, 71, 72 ЖК Української РСР, враховуючи те, що особа, яка на законних підставах вселилися в жиле приміщення як квартиронаймач, несе тягар його утримання, така особа має право на звернення до суду захистом своїх прав, зокрема і з позовом про визнання іншої особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 20 вересня 2021 року, прийнятої у справі № 200/17337/17.

Зняття з реєстрації місця проживання (перебування) здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) (пункт 3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад".

Зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі:рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про не проживання відповідачів за вказаною адресою понад шість місяців, та з огляду на не надання останнім доказів щодо поважності причин відсутності, а також не вчинення дій щодо добровільного зняття з реєстраційного обліку, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року)».

«Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)».

7. Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позовної заяви було зазначено залишити всі витрати за нею.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Кам`янської міської ради в особі відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Добробут», про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.

- Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

- Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського апеляційного суду.

Відомості про сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач 1 ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач 2 ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

третя особа - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, 51900, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, просп. Василя Стуса, буд. 10/12;

третя особа - Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Добробут», 51900, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул..Любавичського Ребе, буд.3.

Суддя В.>Г.>Гречана