НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 січня 2025 рокуСправа № 322/1933/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Губанова Р.О.,

секретар судового засідання Блажко О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернуватської селищної ради

про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Короткий зміст позовних вимог і рух справи.

До Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов, в якому позивач просив суд: визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , про що в Книзі реєстрації смертей 3 червня 2015 року зроблено актовий запис №43.

До складу спадкового майна ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

З метою оформлення спадщини він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом.

В ході вивчення правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріус повідомив, що позивач не зможе оформити спадщину на житловий будинок. Згідно довідки БТІ, яка міститься в матеріалах спадкової справи, право власності на будинок не зареєстровано.

15 жовтня 2024 року приватний нотаріус Моргунов Олександр Олександрович своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Цивільно-правовий інститут набуття та виникнення права власності на нерухому майно на нерухоме майно в різні періоди був врегульований на законодавчому рівні по-різному. У зв`язку з цим держава задекларувала визнання дійсними прав на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тобто до 03.08.2004), у разі відсутності їх державної реєстрації при наступних умовах: якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав (ч.4 ст.3 Закону).

До 19 січня 1996 року, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них.

Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введена лише з 29.06.1998. Саме в цей день набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 №121.

Таким чином, права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без держреєстрації, можна вважати виниклими і набутими в установленому законом порядку.

Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст.317, 319, 328, 392 ЦК України, позивач просив задовольнити його вимоги.

Ухвалою судді від 7 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 11 грудня 2024 року, а також витребувано копію спадкової справи заведену після смерті ОСОБА_2 .

19.11.2024 надійшла заява від Тернуватської селищної ради, в якій відповідач не заперечив проти задоволення позову та просив розглянути справу за відсутності його представника.

25.11.2024 отримана запитувана копія спадкової справи.

11.12.2024 позивач через канцелярію суду надав заяву в якій останній просив розглянути справу без його участі, проти закриття підготовчого провадження та призначення справи по суті не заперечував.

Ухвалою суду від 11.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.01.2025.

В судове засіданні сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач в заяві також вказав, що в разі задоволення позову не стягувати судовий збір з відповідача на його користь.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права.

ОСОБА_2 є рідним батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Любицькою сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області від 08.02.1967 (а.с.28).

30 жовтня 2014 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким усе його майно, де б воно не знаходилося та з чого не складалося, всі його майнові та немайнові права і взагалі все те, що йому належатиме на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Вказане підтверджуються копією заповіту посвідченого ОСОБА_3 секретарем Любицької сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за №35 (а.с.41).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Любицьке Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.06.2015 (а.с.29).

Спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_2 відкрита приватним нотаріусом Моргуновим О.В. №53/2015 за заявою ОСОБА_1 (а.с.25).

До складу спадкового майна ввійшов, зокрема, житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 54,2 кв.м., в тому числі житловою площею 45,1 кв.м.

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 власником даного будинку є ОСОБА_2 . Рік побудови 1988 (а.с.5-6).

З матеріалів спадкової справи випливає, що ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_2 ) та ОСОБА_5 (донька ОСОБА_2 ) відмовилися від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними заяви (а.с.42, 45).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №399323414 від 15.10.2024 відомості щодо реєстрації прав власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні (а.с.60).

15.10.2024 приватний нотаріус Запорізьким районним нотаріального округу Запорізької області Моргуновим О.В. винесено постанову, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.9).

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках .

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 та набув права власності на зазначене домоволодіння, на яке відсутні правовстановлюючі документи, що унеможливлює оформлення спадщини на майно, яке підлягає реєстрації.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, з огляду на подану позивачем заяву, у якій останній просить не стягувати судові витрати з відповідача на його користь, суд вважає можливим понесені позивачем витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяві віднести на його рахунок.

Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Тернуватської селищної ради, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 54,2 кв.м., в тому числі житловою площею 45,1 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Реквізити учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач: Тернуватська селищна рада, 70150, Запорізька область, Запорізький район, смт Тернувате, вул. Центральна, буд. 9, ідентифікаційний код 20509545.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 22.01.2025.

Суддя Р.О. Губанов