ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17118/24

Провадження № 22-ц/820/195/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про стягнення переплати за послуги з постачання природного газу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі АТ «НАК «Нафтогаз України») про стягнення переплати за послуги з постачання природного газу.

ОСОБА_1 зазначив, що він є споживачем послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 (ЕІС-код 56ХМ36F74955912Н), - які до 30 квітня 2022 року надавалися йому Товариством з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» (далі ТОВ «Хмельницькгаз збут»).

З 1 травня 2022 року до 1 листопада 2023 року позивач споживав природний газ з ресурсу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України»), яке здійснювало газопостачання на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2500 (далі Типовий договір).

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» проводило нарахування плати за спожитий газ по особовому рахунку позивача № НОМЕР_1 відповідно до фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу на підставі даних лічильника газу Оператора газорозподільної системи (Акціонерного товариства «Хмельницкьгаз») (далі Оператор ГРМ). Згідно з даними інформаційної платформи Оператора ГРМ (з урахуванням відповідних корегувань після здійснення контрольного зняття показань лічильника газу позивача) станом на 31 липня 2023 року за його особовим рахунком рахується переплата на суму 11 261 грн.

На звернення позивача до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» щодо повернення безпідставно сплачених коштів, те повідомило, що переплата утворилася за рахунок коригування з боку Оператора ГРМ об`єму розподілу та споживання природного газу, а тому ця переплата може бути використана лише за рахунок погашення майбутніх нарахувань.

Оскільки ТОВ «ГК «Нафтогаз України» безпідставно проігнорувало письмову вимогу позивача щодо повернення переплати вартості природного газу, то відповідно до Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів природного газу та порядку надання компенсації споживачам за їх недотримання, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 21 вересня 2017 року №1156 (далі Мінімальні стандарти), відповідач повинен виплатити йому компенсацію в розмірі 600 грн.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на свою користь 11 216 грн переплати за спожитий природний газ і 600 грн компенсації за несвоєчасне повернення цієї переплати.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Суд ухвалою від 20 серпня 2024 року в порядку заміни неналежного відповідача залучив до участі у справі ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2024 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що з 1 травня 2022 року ОСОБА_1 був споживачем природного газу з ресурсу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (адреса точки обліку природного газу: вулиця Центральна, 18, село Мала Клітна, Хмельницького району, Хмельницької області). Згідно даних Оператора ГРМ ОСОБА_1 як споживачем з ЕІС-кодом 56ХМ36F74955912Н за особовим рахунком № НОМЕР_1 було спожито 1348,68 куб.м природного газу на суму 10 731 грн 31 коп., із яких фактично сплачено 502 грн 33 коп., у зв`язку з чим обліковується переплата на суму 11 233 грн 63 коп. Ця переплата виникла внаслідок проведених Оператором ГРМ корегувань фактично спожитих обсягів природного газу, а не у зв`язку зі здійсненням позивачем оплати послуг з газопостачання. Оскільки ОСОБА_1 не довів оплати послуг з постачання природного газу в сумі 11 233 грн 63 коп., то його вимоги про повернення переплачених коштів є безпідставними і необґрунтованими. Крім того зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема, у разі, коли відповідні підстави згодом відпали. З огляду на те, що підстави для повернення ОСОБА_1 переплати вартості природного газу відсутні, а ТОВ «ГК «Нафтогаз України» надало відповіді на звернення позивача з цього питання, то не підлягає стягненню з відповідача на користь останнього компенсація за недотримання вимог якості обслуговування споживачів природного газу.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за даними Оператора ГРМ на особовому рахунку ОСОБА_1 рахується переплата за послуги з постачання природного газу в сумі 10 233 грн 63 коп. Наразі між сторонами відсутні договірні відносини, внаслідок чого ці кошти є такими, що отримані відповідачем безпідставно. Отже, суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про відмову в позові про стягнення з ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на його користь 11 261 грн переплати за спожитий природний газ та 600 грн компенсації за несвоєчасне повернення цієї переплати.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував норми статті 714 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статей 12, 13 Закону України від 9 квітня 2015 року №329-VIII «Про ринок природного газу» (далі Закон №329-VIII), неправильно витлумачив положення статті 1212 ЦК України та не дотримався приписів статей 81, 89 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу в точці обліку газифікованого об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 (ЕІС-код 56ХМ36F74955912Н).

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює ліцензовану діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 4 липня 2017 року №880.

За договором постачання природного газу ТОВ «Хмельницькгаз збут» надавало ОСОБА_1 послуги з газопостачання до 30 квітня 2022 року (особовий рахунок № НОМЕР_2 ).

Відповідно до наказу Міністерства енергетики України від 8 червня 2022 року №198 з 1 травня 2022 року ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювало постачання природного газу споживачам на підставі Типового договору. ОСОБА_1 отримував такі послуги з 1 травня 2022 року до 7 січня 2024 року (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

За період з травня 2022 року по січень 2024 року (згідно показників газового лічильника, наданих оператором ГРМ) ОСОБА_1 фактично спожив 60,8 куб.м природного газу вартістю 483 грн 77 коп. (60,8?7,95689), а сплатив за послуги з газопостачання 502 грн 33 коп.

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» відмовило ОСОБА_1 у поверненні переплати вартості природного газу з посиланням на те, що така переплата виникла внаслідок проведених Оператором ГРМ корегувань фактично спожитих обсягів природного газу, а не у зв`язку зі здійсненням позивачем оплати послуг з газопостачання.

Також ТОВ «ГК «Нафтогаз України» залишило без задоволення заяву ОСОБА_1 про надання компенсації за недотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів при наданні послуг постачання природного газу.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту споживачів та безпеки постачання природного газу, визначені Законом №329-VIII.

Згідно зі статтею 12 Закону №329-VIII постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Споживач, серед іншого, зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору (частина друга статті 13 Закону №329-VIII).

За змістом пункту 2 глави першої розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494 (далі Кодекс ГРС), порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

В силу глави четвертої розділу ІХ Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань засобу вимірювальної техніки (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань (пункт 1).

Періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць (пункт 2).

Побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань (пункт 4).

Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача (пункт 5).

Як передбачено розділом ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2496, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Якщо об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу буде визначатись за плановими величинами середньомісячного споживання, постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу з даними Оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок споживачу (пункт 23).

У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги (пункт 24).

Аналогічний порядок обліку та оплати природного газу унормований у розділі ІV Типового договору.

Мінімальні стандарти визначають перелік мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів природного газу, що регулюють відносини, пов`язані з розподілом і постачанням природного газу споживачам, захистом прав споживачів та наданням оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) або постачальником природного газу (далі постачальник) компенсації за недотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів при наданні послуг розподілу та постачання природного газу споживачам.

До мінімальних стандартів якості при наданні постачальником послуг постачання природного газу належить повернення переплати вартості природного газу на поточний рахунок побутового споживача, у тому числі повернення переплати попередніми постачальниками, або надання обґрунтованої відповіді споживачу щодо повернення суми переплати у строк не більше 5 робочих днів з дня отримання письмової вимоги побутового споживача (підпункт 3 пункту 3.2 глави 3 Мінімальних стандартів).

Із положень пункту 3.4 Мінімальних стандартів слідує, що у разі недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу, зазначених у пункті 3.2 цієї глави, постачальник сплачує споживачу компенсацію у розмірах, наведених у додатку 3 до цих Стандартів та вимог, а саме 600 грн за неповернення протягом 5 робочих днів переплати вартості природного газу на поточний рахунок побутового споживача.

В силу статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що газопостачання (постачання та розподіл природного газу) здійснюється на підставі відповідних договорів, укладених між постачальниками та споживачами.

За своєю правовою природою договір постачання природного газу є відплатним, а тому власник газифікованого об`єкту (споживач) зобов`язаний оплатити фактично спожитий природний газ відповідно до умов укладеного договору.

За загальним правилом визначення обсягу фактично спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється Оператором ГРМ на підставі даних лічильника природного газу. У зв`язку з цим побутовий споживач зобов`язаний щомісяця (станом на 01 число місяця) знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ.

Якщо Оператор ГРМ до 06 числа місяця не отримує від побутового споживача показань лічильника газу, то фактичний об`єм споживання природного газу по об`єкту споживача визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання природного газу. Якщо за підсумками наступного місяця побутовий споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, то Оператор ГРМ формує об`єм споживання природного газу з урахуванням наданих показників. При цьому Оператор ГРМ здійснює відповідне корегування фактично спожитих обсягів природного газу та передає цю інформацію постачальнику для здійснення нарахування (перерахунку) плати за спожиті послуги.

У разі внесення споживачем плати за послуги з постачання природного газу в більшому розмірі, ніж передбачено договором, сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

Зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна (кондикційне зобов`язання) виникає за умови набуття особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема, у разі, коли відповідні підстави згодом відпали. Таке зобов`язання виникає за наявності трьох умов: набуття або збереження майна, набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20 грудня 2018 року (справа №920/169/18) звернув увагу на те, що наявність певної правової підстави для набуття особою майна виключає застосування до неї положень статті 1212 Цивільного кодексу України, якщо згадана підстава продовжує існувати. Зокрема, з огляду на положення статей 11, 202, 509, 626 Цивільного кодексу України достатньою підставою для набуття (збереження) майна може бути укладений між відповідними особами договір. Отож набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Водночас сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Відтак сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що з 1 травня 2022 року до 7 січня 2024 року ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювало постачання природного газу до газифікованого об`єкта ОСОБА_1 .

За вказаний період ОСОБА_1 фактично спожив 60,8 куб.м природного газу вартістю 483 грн 77 коп., а сплатив за послуги з газопостачання 502 грн 33 коп. Тобто сума переплати склала 18 грн 56 коп. (502,33-483,77).

Водночас у справі відсутні докази виникнення у ОСОБА_1 переплати за послуги з газопостачання попереднім постачальникам (за попередні періоди).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що більша частина переплати (із суми 11 233 грн 63 коп.) виникла внаслідок проведених Оператором ГРМ корегувань фактично спожитих обсягів природного газу. Разом із тим, суд не звернув увагу на те, що переплата в сумі 18 грн 56 коп. виникла внаслідок здійснення ОСОБА_1 платежів за послуги з газопостачання у більшому розмірі.

Доводи ОСОБА_1 про виникнення на його особовому рахунку переплати за послуги з постачання природного газу в сумі 10 233 грн 63 коп. не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.

Відтак ТОВ «ГК «Нафтогаз України» має повернути ОСОБА_1 18 грн 56 коп., які сплачені ним поза межами платежів, передбачених договором постачання природного газу, в порядку виконання кондикційного зобов`язання.

Також у зв`язку з неправомірною відмовою ТОВ «ГК «Нафтогаз України» повернути ОСОБА_1 безпідставно отримані (збережені) кошти, відповідач повинен сплатити ОСОБА_1 600 грн компенсації за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні позову суд першої інстанції не врахував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову в цілому.

З ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 18 грн 56 коп. переплати вартості природного газу та 600 грн компенсації за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ОСОБА_1 заявлено з ціною 11 861 грн та задоволено на суму 618 грн 56 коп., тобто на 5,22% (618,56?100:11861).

Оскільки ОСОБА_1 як особа з інвалідністю ІІ групи та споживач послуг користується пільгами щодо сплати судового збору, то з ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі: 63 грн 22 коп. за подання позову (3028?0,4?5,22%) та 94 грн 84 коп. за подання апеляційної скарги (3028?0,4?5,22%?150%), - а всього 158 грн 06 коп.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (місцезнаходження 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40121452) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 18 гривень 56 копійок переплати вартості природного газу та 600 гривень компенсації за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу, а всього 618 гривень 56 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (місцезнаходження 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40121452) на користь держави (одержувач: Головне Управління Казначейства у місті Хмельницькому/Хмельницький МТГ (22030101), код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, рахунок UA0022775, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998; призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) 158 гривень 06 копійок судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Стефанишин С.Л.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 24