Справа №345/6817/24
Провадження № 2/345/222/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів Олекса Любомирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 12.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.Л. на підставі заяви представника відповідача від 29.09.2021 року прийнято постанову про відкриття виконавчого повадження №67134052 з примусового виконання виконавчого напису №125836, що виданий 09.06.2021 року приватним нотаріусом Остапенком Є.М.

Відповідно до змісту вказаної постанови на підставі виконавчого напису з позивача стягується заборгованість на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», а саме 25896,42 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6914,36 грн. заборгованості за відсотками та комісією, 800,00 грн. заборгованості за штрафними санкціями, 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, а всього 33660,78 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса №125836 від 09.06.2021 року підлягає визнанню таким,що не підлягає виконанню. Як можна побачити з оферти на укладення угоди про надання кредиту від 22.01.2019 року позивач погодився укласти угоду по надання споживчого кредиту, яка є невідємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Як зазначається в оферті договір про банкіське обслуговування фізичних осіб є невід`ємною частиною Угоди про надання кредиту від 22.01.2019 року та розміщений на офіційному сайті банку. Крім того, в оферті вказано, що угода про надання кредиту набирає чинності з моменту підписання банком акцепту на укладання угоди та надання споживчого кредиту відповідно до угоди та договору, однак про необхідність нотаріального посвідченя угоди про надання кредиту (кредитного договору) в оферті нічого не вказано. Також в оскаржуваному виконавчому написі не вказано про те, що кредитний договір №500813178 вд 22.01.2019 року, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , який є підставою для вчиненн виконавчого напису, є нотаріально посвідченим. Оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідченим, тому не міг бути підставою для вчинення виконавчого напису.

Позивач наголошує, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою правовою підставою для визнання виконавчого напису таким. що не підлягає виконанню. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №125836, що виданий 09.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості у сумі 33660,78 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 17.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача подав до суду заяву, згідно якої позов визнає у частині виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, у зв`язку із визанням позову, просить повернути позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Третій особі копія ухвали про відкриття провадження надсилалася у встановленому законом порядку, водночас суду не надано письмових пояснень.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Миколайовичем вчинено виконавчий напис №125836 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фівнансова компанія «Еліт Фівнанс»: 25896,42 грн. заборгованості за тілом кредиту; 6914,36 грн. заборгованості за відсотками та комісією; 800,00 грн. заборгованості за штрафними санкціями; 50,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, а загалом 33 660,78 грн. (а.с.12).

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 09.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Кредитний договір №500813178 від 22.01.2019 року, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 у формі оферти, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально та не забезпечений іпотекою. А тому вказаний договір не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірним.

За таких обставин нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та не взяв до уваги, що відповідно до чинної редакції «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачено вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не забезпечений іпотекою. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Особливості розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду урегульовані нормами ст. 142 цього Кодексу. Зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи те, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн. (а.с.21), а відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, то згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №125836 від 09.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 33660,78 грн.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (, адреса місцезнаходження м.Київ, вул.Солом`янська,2) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 484,48 грн. сплаченого судового збору.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 14) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму судового збору у розмірі 484,48 грн., сплачену згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки ПАТ АБ «Укргазбанк» №71634910 від 13.12.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 23.01.2025 року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ