КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/4809/24
Провадження № 2/488/487/25
РІШЕННЯ

Іменем України

22.01.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на своє утримання, як такої, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона є донькою відповідача ОСОБА_2 .

Починаючи з 01.09.2023 року проходить навчання в Черкаському Національному університеті імені Богдана Хмельницького (Навчально - науковий інститут міжнародних відносин, історії та філософії) (далі - Університет) на другому курсі денної форми за спеціальністю 032 історія та археологія, термін навчання становить 3 роки 10 місяців.

Вказала, що на момент подання даного позову вона є повнолітньою особою та проживає разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває повністю на її забезпеченні. Також на її утриманні перебуває неповнолітня молодша сестра позивача - ОСОБА_4 .

Зазначила, що власного житла, що належить на праві власності не маєють, квартира за вищевказаною адресою є орендованою на підставі договору оренди з 2019 року. Кошти за оренду даної квартири сплачує мати за власний рахунок, а саме: орендна плата - 8000 грн., комунальні платежі - 3000 грн., оплачує їй щоденний проїзд до місця її навчання у сумі 572,00 грн. на місяць, а також підручники, одяг, харчування, тощо.

Позивач виказала, що навчаючись в Університеті на денній формі навчання вона не має змоги влаштуватись на роботу щоб самостійно отримувати заробіток, за рахунок якого вона мала б змогу утримувати себе, у зв`язку з чим потребую матеріальної допомоги.

Відповідач на її утримання матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно із вимогами національного законодавства зобов`язаний це робити.

Відповідач є працездатною особою та працює на посаді начальника філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях і отримує заробітну плату в розмірі 36 862,00 грн. на місяць. Також є пенсіонером та отримує пенсію, про що надає відповідь на запит, та має у своїй власності рухоме та нерухоме майно.

Оскільки відповідач працює та має постійний дохід, позивач вважала, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання шляхом сплати аліментів на її користь у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, у період її навчання в Університеті, до досягнення нею 23 років.

Ухвалою суду від 30.10.2024 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.

Копію ухвали надіслано сторонам.

Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від відповідача на адресу суду не надходили.

Разом з тим, відповідач надав відзив, у якому визнав позовні вимоги частково, заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно до закінчення навчання доньки, але не більше ніж до досягненням нею 23 років.

При ухваленні рішення просив суд врахувати, що на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.03.2016 по справі №488/4954/15-ц на користь ОСОБА_5 (матері його дітей) з нього було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно на утримання позивачки та ще однієї дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На дату пред`явлення даного позову позивачка досягла повноліття, а на молодшу доньку ОСОБА_6 він продовжує сплачувати аліменти.

Окрім цього, на підставі судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.11.2024 (справа № 488/5046/24) він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином вважав, що ставлячи питання про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, позивачка просить стягнути більший розмір аліментів ніж було визначено на її утримання зазначеним рішенням суду від 23.03.2016 р.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані докази та повідомлені сторонами обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім того, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявлено вимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства).

Як встановлюють ч. 1 та ч. 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Так, відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази повинні бути належні, допустимі та достовірні.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, Верховним Судом винесено постанову від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17), в якій викладено наступну правову позицію: встановивши, що повнолітні діти відповідача перебувають на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не врахували, що позивачі не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо). Отже, не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, у ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі поданих позивачем документів судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , яка є донькою відповідача ОСОБА_2 , є студенткою Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького IV рівня акредитації. Навчається на 2 курсі навчально-наукового інституту міжнародних відносин, історії та філософії за державним замовленням, форма навчання денна, спеціальність 032 «Історія та археологія». Строк закінчення навчання за програмою підготовки бакалавра - 30 червня 2027 р. Вказані обставини підтверджуються Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.08.2006 р., довідкою № 664/24 від 14.10.2024 р. Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького.

Судом також встановлено, що з відповідача ОСОБА_2 на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.03.2016 р., ухваленого у цивільній справі № 488/4954/15-ц, стягуються уліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_1 (яка нині є повнолітньою особою) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26.11.2015 року та до повноліття дітей.

Крім того, на підставі судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.11.2024 р., прийнятого у цивільній справі № 488/5046/24, з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.11.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до змісту статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У своєму позові позивач вказала, що потребує матеріальної допомоги, зокрема на щоденний проїзд до місця навчання, купівлю підручників, одягу тощо проте, належних та допустимих доказів здійснення та/або необхідності здійснення таких витрат суду не надала.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Приймаючи до уваги положення ст.ст. 82, 206 ЦПК України, з урахуванням часткового визнання відповідачем позовних вимог, а також беручи до уваги ту обставину, що позивач навчається у вищому навчальному закладі не на контрактній (платній) основі, а за державним замовленням, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до суду і до закінчення позивачем навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Суд також зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору за пред`явлення вимоги щодо стягнення аліментів, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 274-275, 279, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактично проживає: АДРЕСА_1 ) аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 24.10.2024 року і до закінчення нею, ОСОБА_1 , навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років, залежно від того, яка з цих обставин настане першою.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення суду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактично проживає: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Я.А. Чернявська