СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

21 січня 2025 року м.Снігурівка

справа №485/1759/24

провадження № 2-п/485/1/25

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м.Снігурівка заяву ОСОБА_1 , від імені якоє діє ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення кредитної заборгованості,

установив:

27 грудня 2024 року заявник ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2024 року у цивільній справі 485/1759/24 за позовом Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зазначає, що про заочне рішення від 09 грудня 2024 року відповідачка дізналася із застосунку Дія 10.12.2024, судові повістки не отримувала, у зв`язку з чим була позбавлена можливості надати відзив, заперечення та докази проти позовних вимог, які мають істотне значення для справи. Звертає увагу суду на те, що спір про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних підвідомчий третейському суду, тому суд повинен був закрити провадження у справі. Рішення третейського суду про стягнення заборгованості не виконувалось. Також не погоджується з розрахунком позивача в частині нарахування процентів.

17 січня 2025 року до Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшли заперечення представника позивача, згідно яких зазначають, що підстав для закриття провадження у справі немає, справа підвідомча суду. Відповідно до діючих норм законодавства, позивач як кредитор вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заяву, просила суд її задовольнити з підстав наведених у заяві. Зазначила, що рішення третейського суду не оскаржувалось. Доказів того, що рішення знаходиться чи знаходилось на виконанні надати не може. ОСОБА_1 не підписувала договір поруки.

Представник АТ «СЕНС БАНК» у судове засідання не з`явився, надали заяву, в якій просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи №485/1759/24, суд дійшов таких висновків.

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2024 року у цивільній справі № 485/1759/24 позовні вимоги Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення кредитної заборгованості задоволено. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» суму заборгованості за кредитним договором №Ф080607П від 06 травня 2008 року у розмірі 163652,80 грн, стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн, тобто по 1009,33 грн з кожного.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, для скасування заочного рішення необхідне одночасне існування двох умов у їх сукупності: поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене судом заочне рішення; наявність доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1-4 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно з статтею 14 ЦПК України в судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. В умовах воєнного чи надзвичайного стану у разі знеструмлення електромережі суду чи настання інших обставин, які унеможливлюють функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, суд може вручати особі, яка зареєструвала електронний кабінет, будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, у паперовій формі.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Відповідно до відповіді №744914 від 19.08.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові повістки про виклик відповідача ОСОБА_1 доставлені до електронного кабінету особи.

Так, згідно довідки про доставку електронного документа у системі «Електронний суд» документ в електронному вигляді «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення,іншій» від 08 листопада 2024 року у справі 485/1759/24 (суддя Бодрова О.П.) було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в її електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 08.11.2024 о 20:06.

З урахуванням зазначеного, відповідачка ОСОБА_1 вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи, та за наявності всіх умов, передбачених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення.

В обґрунтування обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, відповідачка зазначає, що безпідставно стягнуто інфляційні втрати та три проценти річні. Також відповідачка не погоджується з розрахунком позивача в частині нарахування процентів.

Разом з тим, вказаним обставинам судом надано оцінку у судовому рішенні. Доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, відповідачка суду не надала.

Щодо закриття провадження у справі суд зазначає таке.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Конституцією України гарантовано право на судовий захист зі сторони держави.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про третейські суди" спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

За умовами договору №1 про внесення змін до договору поруки від 06 травня 2008 року сторони домовились, що всі розбіжності щодо укладання, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосується даного Договору, становить предмет спору та підлягають розгляду в постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банках.

У рішенні Конституційного Суду України від 10.01.2008 року № 1-рп/2008 у справі №1-3/2008 (справа про завдання третейського суду) зазначено, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Тобто Закон України "Про третейські суди" передбачає виключно право, а не обов`язок сторін на звернення до цього суду. Окрім того, необхідна наявність волі обох сторін для виникнення у третейського суду підстав для розгляду цивільного спору по суті. За умов відсутності у позивача волевиявлення на звернення до третейського суду чинне законодавство України жодним чином не позбавляє його конституційного права на звернення до суду загальної юрисдикції, чим позивач правомірно скористався.

Крім того, відповідно до імперативних приписів ч.1 ст.8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відтак, звернення за вирішенням спору до третейського суду, у разі третейського застереження договорі, є правом особи, яка самостійно на свій розсуд обирає способи захисту порушених або оспорюваних інтересів.

Третейське застереження є обов`язковою і головною умовою звернення особи з позовом до третейського суду, проте її наявність не свідчить про обов`язок особи у разі виникнення спору звертатись за його вирішенням лише до третейського суду, не тягне за собою позбавлення права особи на звернення за захистом своїх прав та інтересів з позовом до суду загальної юрисдикції.

За такого, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволені заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.128, 284 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якоє діє ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення кредитної заборгованості - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П.Бодрова