ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/886/25 Справа № 207/3948/24 Суддя у 1-й інстанції - Бушанська О. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Плетенко К. Ю. на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась до суду із зазначеною заявою, яку обґрунтовано тим, що заявниця перебувала з ОСОБА_2 у шлюбних відносинах з 07 березня 1997 року по 04 квітня 2000 року. Починаючи з березня 2019 року ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 , як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, мали взаємні права та обов`язки.

Рішенням суду від 23.04.2024 року ОСОБА_2 оголошено померлим з 18 вересня 2022 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла донька заявниці - ОСОБА_3 .

Встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу має для заявниці юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення у неї права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Просила встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області (актовий запис про смерть №08 від 09.07.2024) однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в період з 2019 року і до дня смерті чоловіка, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції у зв`язку із порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в період з 2019 року і до дня смерті чоловіка, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З посиланням на доводи, аналогічні доводам заяви, зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо недоведеності факту її проживання однією сім`єю із померлим ОСОБА_2 не відповідають обставинам справи. Вказаний факт підтверджується довідкою №001272358 про склад сім`ї та актом №523 про проживання без реєстрації, згідно яких з 01.03.2019 року

заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Також, вищевказані обставини встановлені наявним в матеріалах справи рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 23.04.2024 року у справі №207/966/24, яким ОСОБА_2 оголошено померлим з 18 вересня 2022 року.

Звертає увагу, що заявниця ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , є єдиними особами, які після зникнення ОСОБА_2 приймали участь у службовому розслідуванні, подавали заяви до поліції, тобто займалися розшуком свого батька та чоловіка. Заявниця ОСОБА_1 неодноразово їздила та спілкувалася із командиром частини, в якій проходив службу ОСОБА_6 , разом з іншими жінками, чоловіки яких також зникли під час участі у бойових діях, проводили розшукові дії: дізнавалися інформацію про полонених військових тощо. Також, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6 разом несли витрати щодо утримання квартири, в якій проживали, а після зникнення чоловіка, ОСОБА_1 одноособово несе усі ці витрати, зареєструвалася за вказаною адресою та переоформила особовий рахунок на своє ім`я.

Від Міністерства оборони України надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вони просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, оскільки заявник не довела належними доказами факт перебування із померлим у шлюбних відносинах, а отже не відноситься до кола осіб, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця під час виконання своїх обов`язків.

В судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та її представник- адвокат Плетенко К.Ю.. Інші учасники справи про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку повістки до Електронних кабінетів сторін (а.с.82 зворот).

Згідно із ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як жінки та чоловіка, тобто наявність сім`ї, зокрема, що заявниця з ОСОБА_2 постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з ОСОБА_2 ..

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 07 березня 1997 року по 04 квітня 2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_2 . Від цього шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 (по стройовій частині) від 01.03.2022 року №46 ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_8 та визнано таким, що 01 березня 2022 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

ІНФОРМАЦІЯ_9 20.09.2022 року на адресу ОСОБА_3 надіслано сповіщення доньці останнього про те, що солдат ОСОБА_2 під час ведення бойових дій безвісті зник 18 вересня 2022 року, поблизу населеного пункту Бахмут, Донецької області.

За даним фактом Кам`янським районним управлінням поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області 26.09.2022 року розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (кримінальне провадження №0000769).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.04.2024 року оголошено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлим з ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до наданого заявницею акту №523 про проживання без реєстрації від 22.05.2023 року, складеному комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Добробут» зазначено, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 з 01.03.2019 року.

Також в матеріалах справи наявна довідка №001272358 про склад сім`ї від 06.02.2024 року, з якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 - з 12.01.1995 року та ОСОБА_1 з 11.10.2023 року.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 зазначала, що почала проживати із померлим з 2019 року, поновивши шлюбні відносини після розірвання шлюбу у 2000 році, від якого мають дитину. Також зазначала, що встановлення зазначеного факту необхідно їй для отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч.2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Правовідносини, які виникли у даному випадку, регулюються пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц).

Подібні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20). Зокрема для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю не може свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Факт реєстрації місця проживання жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 543/563/22.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції, надавши правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим на їх підставі обставинам, дійшов правильного висновку про те, що заявник не довела належними, допустимими та достатніми доказами факт її спільного проживання з ОСОБА_2 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 2019 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оцінивши надані докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявність у заявниці особистих документів померлого, копії яких наявні у матеріалах справи, твердження свідків про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом та вели спільне господарство, не є достатніми та належними доказами на підтвердження факту їх спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу протягом не тривалого часу з березня 2019 року по лютий 2022 року. Вказані докази можуть лише свідчити про характер близьких особистих взаємовідносин між ними, як колишнім подружжям, яке мало спільну дитину дбайливе ставлення один до одного, добровільну підтримку.

Факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю, про що зазначено у Акті №523 та довідці №001272358, не є беззаперечним доказом наявності фактичного шлюбу. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що у довідці зазначено, що заявниця зареєстрована разом із ОСОБА_2 11.10.2023 року, тобто після смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_10 . Крім того, в акті №523 зазначено що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 01.03.2019 року. Тобто надані заявником докази містять суперечливу інформацію щодо моменту початку проживання ОСОБА_7 за вказаною вище адресою.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання з померлим однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, а саме ведення спільного побуту, наявність спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, у період з 2019 року по день його смерті, ОСОБА_1 не надано.

Показання свідків є одним із доказів, які суд оцінює у сукупності з іншими доказами. Проте, самі по собі показання свідків, без надання інших доказів про ведення спільного побуту, наявність спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, не можуть бути єдиним доказом для задоволення вимог.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказані заявником обставини на обґрунтування вимог, а саме проживання з померлим ОСОБА_2 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, самі по собі, без доведення належними та достатніми доказами факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між ними склались та мали місце протягом вказаного хронологічного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Плетенко К. Ю. залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 січня 2025 року.

Судді: