Провадження №2/760/2203/25
Справа №199/6296/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Усатової І.А.

при секретарі Зеленчуку М.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державна податкова служба України Головне управління ДПС у Дніпропетровської області Лівобережний відділ податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області про стягнення коштів, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська та просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 141 947,43 грн., яка виникла у зв`язку з несплатою ним платежів по податковому повідомленню-рішенню № 19536-1303 від 12.07.2016 за використання земельної ділянки за адресою, АДРЕСА_1 та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн.

Зазначає, що між нею та виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради укладено договір оренди земельної ділянки від 14 березня 2002 року, відповідно до якого позивачу було передано у строкове платне володіння і користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,1242 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для фактичного розміщення будівлі їдальні.

26 травня 2003 року між позивачем та Дніпропетровською міською радою укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, відповідно до якого позивачу було передано в оренду земельну ділянку площею 0,1242 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для фактичного розміщення будівлі для виробництва хлібобулочних виробів, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом :01:379:0001, сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії з 22.01.2003 до 20.12.2016 складає 48216,15 грн.

Згідно договору купівлі-продажу ВВО № 740325 від 12.11.2004 ОСОБА_2 набув право власності на об`єкт нерухомого майна: будівлю їдальні літ. А-2, яка складається з приміщень: на 1 поверсі поз. 1-20, на II поверсі поз. 21-33, загальною площею 725,9 кв.м., ганок літ.а, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що земельна ділянка площею 0,1242 га, правовий режим якої визначений додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки, укладеним ОСОБА_1 з Дніпропетровською міською радою від 26.05.2003, зареєстрованою 07.07.2003 за № 3777; кадастровий номер земельної ділянки :01:379:0001.

Згідно з Договором купівлі-продажу від 12.11.2004 будівлі їдальні літ.А-2, яка складається з приміщень: на 1 поверсі поз. 1-2, на II поверсі поз.21-33, загальною площею 725,9 кв.м., ганок літа( надалі іменована нежитлова будівля) позивач передала у власність, а відповідач прийняв нежитлову будівлю, даний Договір купівлі-продажу засвідчений 12.11.2004 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М., та зареєстрований в реєстрі за № 4367.

Земельній ділянці площею 0,1242 га за адресою: АДРЕСА_1 на якій розташована будівля їдальні літ.А-2 (нежитлове приміщення) присвоєно кадастровий номер :01:379:0001, та який не було позначено приватним нотаріусом в Договорі купівлі продажу від 12.11.2004

Зазначає, що істотними умовами договору купівлі-продажу, за загальним правилом, є умови про предмет та ціну. Інші умови договору купівлі-продажу можуть набувати значення істотних, якщо щодо них є безпосередня вказівка в інших правових нормах.

Згідно з п.4.1. додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки цільове призначення земельної ділянки - фактичне розміщення будівлі для виробництва хлібобулочних виробів.

Згідно з п.3.1. додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки - сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії з 22.01.2003 до 20.12.2016 складає: 48216, 15 грн.

Зазначає, що 12.11.2004 (день купівлі-продажу нерухомості) у неї автоматично припинилося, а у ОСОБА_2 автоматично виникло право користування (оренди) спірною земельною ділянкою площею 0,1242 га за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, вказана додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 26.05.2003, не припинила 12.11.2004 дію в цілому, а в цей день 12.11.2004 відбулася заміна сторони в зобов`язанні, а саме Орендаря, з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

Після продажу об`єкту нерухомого майна: будівлі їдальні за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач уклав усний договір з позивачем, щодо переоформлення договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що він буде сплачувати орендну плату за земельну ділянку, на якій знаходиться будівля для виробництва хлібобулочних виробів.

22.05.2012 позивач звернулася з заявою (вх.№ 13/4922 від 22.05.12) на адресу міського голови про вилучення у неї земельної ділянки та надання її відповідачу.

22.05.2012 відповідач звернувся з заявою (вх.№ 13/4921 від 22.05.12) на адресу міського голови про розірвання договору оренди земельної ділянки з позивачем та оформлення договору оренди земельної ділянки на відповідача.

Листом КП «Центр містобудування, архітектури, землеустрою та кадастру» № КП-4377 від 11.06.2012р. було пропоновано позивачу надати документи для вирішення цього питання.

Відповідач уклав договір № 5695 від 02.07.2012 на проведення топографо-геодезичних робіт, підписав протокол погодження договірної ціни на виконання робіт, Акт приймання-здачі робіти.

Зазначила, що відповідач ОСОБА_2 з моменту покупки нежитлової будівлі використовує земельну ділянку площею 0,1242 га, за адресою: АДРЕСА_1 , орендарем якої була позивач ОСОБА_1 відповідно до додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 26.05.2003,термін дії якої закінчився 20.12.2016.

Позивач вказала, що до 12.11.2004 в якості приватного підприємця здійснювала сплату орендної плати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер :01:379:0001 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме платіжними дорученнями:

-платіжне доручення № 185 від 2д.09.2004 ЧП ОСОБА_3; 309,08; оренда землі за август2004 року; код 13050500; отримувач Держказначейство АНД району

-платіжне доручення № 206 від 18.10.2004 ОСОБА_3 ; 309,08; оренда землі за сентябрь2004 року; код 13050500; отримувач Держказначейство АНД району

-платіжне доручення № 133 від 29.07.2004 ОСОБА_3 ; 309,08; оренда землі за июнь 2004 року; код 13050500; отримувач Держказначейство АНД району

-платіжне доручення № 154 від 17.08.2004 ЧП ОСОБА_3; 309,08; оренда землі за июль2004 року; код 13050500; отримувач Держказначейство АНД району

Відповідач після 12.11.2004, на підставі заяв на переказ готівки від громадянки ОСОБА_1 , здійснював сплату орендної плати за користування вищевказаної земельної ділянки, кадастровий номер :01:379:0001,а саме:

-заявою на переказ готівки № 17713528 від 17.11.2004; сума 309,08; отримувач: ГК АНД; призначення платежу: ОСОБА_1 - аренда земли за окт.2004 код 13050500;

-заявою на переказ готівки № 19153370 від 10.02.2005; сума 309,08; отримувач: ГК АНД; призначення платежу: ОСОБА_1 - аренда земли за декабрь 2004 код 13050500

-заявою на переказ готівки № 20089841 від 01.04.2005; сума 309,08; отримувач: ГК АНД; призначення платежу: ОСОБА_1 - аренда земли за февраль 2004 код 13050500

-заявою на переказ готівки № 2064КЩ від 27.04.2005; сума 618,16; отримувач: ГК АНД; призначення платежу: ОСОБА_1 - аренда земли за март-апрель2005 код 13050500

В грудні місяці 2021 року позивачу стало відомо, що по коду бюджетної класифікації 18010900, орендна плата з фізичних осіб, за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1242 га облікувався борг в розмірі 83572,77 грн., який виник у зв`язку з несплатою платежів по податковому повідомленню - рішенню №19536-1303 від 12.07.2016(термін сплати 10.09.2016), та відповідно нарахована штрафна санкція у розмірі 16714,56 грн., та пеня 41660,10 грн. Борг виник в зв`язку з несплатою відповідачем орендної плати за землю.

Амур-Нижньодніпровською податковою інспекцією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження інформація про обтяження: номер запису обтяження: 18011635(спеціальний розділ). Підставою для державної реєстрації стало рішення про опис майна у податкову заставу, серія та номер 83/04-61-17-34, виданий 28.11.2016, видавник: Державна податкова інспекція в АНД районі м. Дніпропетровська; акт опису майна, серія та номер № 74/, виданий 29.11.2016, видавник Державна податкова інспекція в АНД районі м. Дніпропетровська.

Відомості про суб`єктів обтяження: Обтяжувач: Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, . Боржник: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,країна громадянства: Україна. Для зняття обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, позивачем було погашено податковий борг: призначення платежу: орендна плата (земельний податок)фізичних осіб в сумі: 83 572 грн. 77 коп., пеня 41 660 грн. 10 коп. та штрафна санкція у розмірі 16714 грн. 56 коп.

Послалася, що для з`ясування цього питання позивач звернулася до АНД податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровський області з заявою в якій просила надати виписку з якого часу і на якій підставі їй було здійснено нарахування податкового боргу призначення платежу: 18010900 орендна плата.

Листом № 35980/6 від 29.04.2022 Лівобережний відділ податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило, що у позивача облікувався борг в розмірі 83572,77 грн., який виник у зв`язку з несплатою платежів по податковому повідомленню - рішенню № 19536-1303 від 12.07.2016(термін сплати 10.09.2016), та відповідно нарахована штрафна санкція у розмірі 16714,56 грн., та пеня 41660,10 грн.

Позивачка вказала, що станом на 02.05.2022 заборгованість відсутня, так як вона її сплатила в повному обсязі. Тобто заборгованість виникла в період, коли відповідач користувався земельною ділянкою 0,1242 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:379:0001, а тому повинен сплатити податковий збір в повному обсязі.

Вказала, що відповідач з 12.11.2004 до теперішнього часу використовує земельну ділянку площею 0,1242 та за адресою: АДРЕСА_1 без виникнення права власності або користування та без державної реєстрації цих прав відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України.

Набувши право власності на об`єкт нерухомого майна відповідач не оформив правовідносини щодо користування землею, в зв`язку з чим утворився борг: орендна плата (земельний податок) фізичних осіб в сумі: 83 572 грн. 77 коп., пеня 41 660 грн. 10 коп. та штрафна санкція у розмірі 16714 грн. 56 коп. який повинен був сплатити саме відповідач.

У зв`язку з вищевикладеним просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2022 року у справі відкрито спрощене провадження без повідомлення (виклику сторін).

15.12.2022 до суду надійшли письмові пояснення від третьої особи, де зазначено, що відповідно до даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС України у платника податків ОСОБА_1 станом на 02.12.2022 відсутня заборгованість по податковому повідомленню-рішенню №19536-1303 від 12.07.2016.

27.04.2023 до суду від представника відповідача надійшов відзив, де зазначено, що проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим та таким, у задоволенні якого потрібно відмовити, обґрунтовуючи наступним.

Пояснив, що до правовідносин, які виникли між сторонами у цій справі, в рамках укладеного між ними договору купівлі-продажу від 12.11.2004, потрібно застосовувати законодавство, що діяло на момент вчинення правочину - листопад 2004 року це - Земельний кодекс України в редакції від 04.06.2004; Цивільний кодекс України в редакції від 01.01.2004 та Закон України «Про оренду землі» в редакції від 01.01.2004.

Зазначив, ЗК України в редакції, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу будівлі між позивачем та відповідачем не було передбачено автоматичного переходу права користування на земельну ділянку.

Варто зазначити, що договором оренди земельної ділянки від 14.03.2002, укладеним позивачем та виконавчим комітетом Дніпровської міської ради не передбачено автоматичної заміни орендаря у випадку відчуження права власності на будівлю.

Так, в пункті 9.2. Договору оренди визначені випадки припинення права користування земельної ділянкою. Перелік випадків припинення договору оренди є вичерпним та містить або розірвання договору за взаємною згодою сторін, або за ініціативою Орендодавця.

Також, пунктом 9.3. Договору оренди визначено, що частина земельної ділянки у разі переходу права користування чи володіння будівлі може були надана в суборенду третій особі, але виключно за згоди Орендодавця - Дніпровської міської ради.

Зазначив, що аналогічні положення також закріплено у Законі України «Про оренду землі» в редакції від 01.01.2004, тобто в тій, яка діяла на момент укладення договору купівлі - продажу будівлі.

Вказує, що з моменту укладення договору купівлі-продажу відповідач не міг оформити право користування земельною ділянкою до моменту поки попередній користувач (позивач) не відмовиться від свого права та не розірве чинний договір оренди з Дніпропетровською міською радою.

Зазначає, що ЦК України в редакції, що діяла на момент укладення правочину також не передбачав автоматичної заміни сторони в договорі оренди, оскільки право користування земельною ділянкою переходило виключно в тій частині, на якій була розміщена будівля.

Стверджує, що за змістом наведених положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з урахуванням змісту частини 2 статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Тому, в даному випадку, представник відповідача зазначив, що позивач мала діючі зобов`язання перед Орендодавцем в особі Дніпровської міської ради, й повинна була вжити заходів стосовно розірвання договору, як це передбачено в самому договорі у розділі 9.

Враховуючи той факт, що з 2004 року по 2016 рік право оренди земельної ділянки було зареєстровано саме за позивачем, то і обов`язок сплати орендної плати належав саме їй.

Пояснив, що законодавство в частині автоматичної заміни орендаря земельної ділянки в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою, змінилося лише в 2007 році. Стаття 58 Конституції України виключає можливість застосування цієї норми до правовідносин між позивачем та відповідачем.

Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем в якості доказу не додано самого податкового повідомлення-рішення з розрахунком штрафних санкцій, а отже й не вбачається за що саме було нараховано орендну плату, за який період, а також детальний розрахунок штрафних санкцій до податковою повідомлення-рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, між позивачкою та виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради укладено договір оренди земельної ділянки від 14 березня 2002 року, відповідно до якого позивачу було передано у строкове платне володіння і користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,1242 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для фактичного розміщення будівлі їдальні.

26 травня 2003 року між позивачем та Дніпропетровською міською радою укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, відповідно до якого позивачу було передано в оренду земельну ділянку площею 0,1242 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для фактичного розміщення будівлі для виробництва хлібобулочних виробів, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом :01:379:0001, сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії з 22.01.2003 до 20.12.2016 складає 48216,15 грн.

Згідно договору купівлі-продажу від 12.11.2004, зареєстрованого у реєстрі за № 4367 ОСОБА_2 набув право власності на об`єкт нерухомого майна: будівлю їдальні літ. А-2, яка складається з приміщень: на 1 поверсі поз. 1-20, на II поверсі поз. 21-33, загальною площею 725,9 кв.м., ганок літ.а, за адресою: АДРЕСА_1 .

Земельній ділянці площею 0,1242 га, правовий режим якої визначений додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки, укладеним ОСОБА_1 з Дніпропетровською міською радою від 26.05.2003, зареєстрованою 07.07.2003 за № 3777; присвоєно кадастровий номер земельної ділянки :01:379:0001.

Згідно з Договором купівлі-продажу від 12.11.2004 будівлі їдальні літ.А-2, яка складається з приміщень: на 1 поверсі поз. 1-2, на II поверсі поз.21-33, загальною площею 725,9 кв.м., ганок літа( надалі іменована нежитлова будівля) позивач передала у власність, а відповідач прийняв нежитлову будівлю, даний Договір купівлі-продажу засвідчений 12.11.2004 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М., та зареєстрований в реєстрі за № 4367.

Згідно з п.4.1. додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки цільове призначення земельної ділянки - фактичне розміщення будівлі для виробництва хлібобулочних виробів.

Згідно з п.3.1. додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки - сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії з 22.01.2003 до 20.12.2016 складає: 48216, 15 грн.

Позивачка, звертаючись до суду з позовом зазначає, що 12.11.2004 у неї автоматично припинилося, а у ОСОБА_2 автоматично виникло право користування (оренди) спірною земельною ділянкою площею 0,1242 га за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, вказана додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 26.05.2003, не припинила 12.11.2004 дію в цілому, а в цей день 12.11.2004 відбулася заміна сторони в зобов`язанні, а саме Орендаря, з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

Також зазначила, що після продажу об`єкту нерухомого майна - будівлі їдальні за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач уклав усний договір з позивачем, щодо переоформлення договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 та що він буде сплачувати орендну плату за земельну ділянку, на якій знаходиться будівля для виробництва хлібобулочних виробів.

Встановлено, що 22.05.2012 позивач звернулася з заявою вх.№ 13/4922 від 22.05.12 на адресу міського голови про вилучення у неї земельної ділянки та надання її відповідачу.

22.05.2012 відповідач звернувся з заявою вх.№ 13/4921 від 22.05.12 на адресу міського голови про розірвання договору оренди земельної ділянки з позивачем та оформлення договору оренди земельної ділянки на відповідача.

Листом КП «Центр містобудування, архітектури, землеустрою та кадастру» № КП-4377 від 11.06.2012 було запропоновано позивачу надати документи для вирішення цього питання.

Відповідач уклав договір № 5695 від 02.07.2012 на проведення топографо-геодезичних робіт, підписав протокол погодження договірної ціни на виконання робіт, Акт приймання-здачі робіт.

Позивачка у позові зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , з моменту купівлі нежитлової будівлі, використовує земельну ділянку площею 0,1242 га, за адресою: АДРЕСА_1 , орендарем якої була вона ОСОБА_1 відповідно до додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 26.05.2003,термін дії якої закінчився 20.12.2016.

Вбачається, що до 12.11.2004 позивачка в якості приватного підприємця здійснювала сплату орендної плати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер :01:379:0001 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме платіжними дорученнями:

-платіжне доручення № 185 від 2д.09.2004 ЧП ОСОБА_3; 309,08; оренда землі за август2004 року; код 13050500; отримувач Держказначейство АНД району

-платіжне доручення № 206 від 18.10.2004 ОСОБА_3 ; 309,08; оренда землі за сентябрь2004 року; код 13050500; отримувач Держказначейство АНД району

-платіжне доручення № 133 від 29.07.2004 ОСОБА_3 ; 309,08; оренда землі за июнь 2004 року; код 13050500; отримувач Держказначейство АНД району

-платіжне доручення № 154 від 17.08.2004 ЧП ОСОБА_3; 309,08; оренда землі за июль2004 року; код 13050500; отримувач Держказначейство АНД району

Також встановлено, що після 12.11.2004 оплата орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою, кадастровий номер :01:379:0001 здійснювалася наступним чином:

-заявою на переказ готівки № 17713528 від 17.11.2004; сума 309,08; отримувач: ГК АНД; призначення платежу: ОСОБА_1 - оренда землі за жовтень 2004 код 13050500;

-заявою на переказ готівки № 19153370 від 10.02.2005; сума 309,08; отримувач: ГК АНД; призначення платежу: ОСОБА_1 - оренда землі за грудень 2004 код 13050500;

-заявою на переказ готівки № 20089841 від 01.04.2005; сума 309,08; отримувач: ГК АНД; призначення платежу: ОСОБА_1 - оренда землі за лютий 2004 код 13050500;

-заявою на переказ готівки № 2064КЩ від 27.04.2005; сума 618,16; отримувач: ГК АНД; призначення платежу: ОСОБА_1 - оренда землі за березень - квітень 2005 код 13050500.

Позивачка, звертаючись до суду з позовом зазначила, що у грудні місяці 2021 року їй стало відомо, що по коду бюджетної класифікації 18010900, орендна плата з фізичних осіб, за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1242 га облікувався борг в розмірі 83572,77 грн., який виник у зв`язку з несплатою платежів по податковому повідомленню - рішенню №19536-1303 від 12.07.2016 (термін сплати 10.09.2016), та відповідно нарахована штрафна санкція у розмірі 16714,56 грн., та пеня 41660,10 грн. Борг виник у зв`язку з несплатою відповідачем орендної плати за землю.

Вбачається, що Амур-Нижньодніпровською податковою інспекцією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження інформація про обтяження: номер запису обтяження: 18011635(спеціальний розділ). Підставою для державної реєстрації стало рішення про опис майна у податкову заставу, серія та номер 83/04-61-17-34, виданий 28.11.2016, видавник: Державна податкова інспекція в АНД районі м. Дніпропетровська; акт опису майна, серія та номер № 74/, виданий 29.11.2016, видавник Державна податкова інспекція в АНД районі м. Дніпропетровська.

Відомості про суб`єктів обтяження: Обтяжувач: Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, . Боржник: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,країна громадянства: Україна.

Листом № 35980/6 від 29.04.2022 Лівобережний відділ податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило, що у позивача облікувався борг в розмірі 83572,77 грн., який виник у зв`язку з несплатою платежів по податковому повідомленню - рішенню № 19536-1303 від 12.07.2016 (термін сплати 10.09.2016), та відповідно нарахована штрафна санкція у розмірі 16714,56 грн. та пеня 41660,10 грн.

Встановлено, що позивачем було погашено податковий борг: призначення платежу: орендна плата (земельний податок) фізичних осіб в сумі: 83 572 грн. 77 коп., пеня 41 660 грн. 10 коп. та штрафна санкція у розмірі 16714 грн. 56 коп., який, враховуючи вищевикладене, просила стягнути з відповідача.

На що суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 120 ЗК України (в редакції від 04.06.2004) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Тобто, ЗК України в редакції, яка діяла на момент укладення договору купівлі- продажу будівлі між позивачем та відповідачем не було передбачено автоматичного переходу права користування на земельну ділянку.

Також суд зазначає, що договором оренди земельної ділянки від 14.03.2002, укладеним між позивачем та виконавчим комітетом Дніпровської міської ради не передбачено автоматичної заміни орендаря у випадку відчуження права власності на будівлю.

У пункті 9.2. Договору оренди визначені випадки припинення права користування земельної ділянкою. Перелік випадків припинення договору оренди є вичерпним та містить або розірвання договору за взаємною згодою сторін, або за ініціативою Орендодавця.

Пунктом 9.3. Договору оренди визначено, що частина земельної ділянки у разі переходу права користування чи володіння будівлі може були надана в суборенду третій особі, але виключно за згоди Орендодавця - Дніпровської міської ради.

Аналогічні положення також закріплено у Законі України «Про оренду землі» в редакції від 01.01.2004 тобто в тій, яка діяла на момент укладення договору купівлі - продажу будівлі.

Положеннями ч.2 ст. 125 ЗК України (в редакції від 04.06.2004) передбачено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону ч.2 ст. 126 ЗК України.

Статтею 141 ЗК України (в редакції від 04.06.2004) визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

г) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Суд зазначає, що з моменту укладення договору купівлі-продажу відповідач не міг оформити право користування земельною ділянкою до моменту поки попередній користувач (Позивач) не відмовиться від свого права та не розірве чинний договір оренди з Дніпропетровською міською радою.

Відповідно до стаття 377 Цивільного кодексу України в редакції від 01.01.2004, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то уразі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Таким чином, ЦК України в редакції, що діяла на момент укладення правочину також не передбачав автоматичної заміни сторони в договорі оренди, оскільки право користування земельною ділянкою переходило виключно в тій частині, на якій була розміщена будівля.

Отже, за змістом наведених положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з урахуванням змісту частини 2 статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Тому, в даному випадку, позивач мала діючі зобов`язання перед орендодавцем в особі Дніпровської міської ради, й повинна була вжити заходів стосовно розірвання договору, як це передбачено в самому договорі у розділі 9.

Вказаного висновку дотримується Верховний Суд у постанові по справі №922/981/18 від 12 квітня 2019 року.

Частиною 1 статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (частина 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі»).

Враховуючи той факт, що з 2004 року по 2016 рік право оренди земельної ділянки було зареєстровано саме за позивачем, то і обов`язок сплати орендної плати належав саме їй.

Також суд зазначає, законодавство в частині заміни орендаря земельної ділянки в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою, змінилося лише в 2007 році на підставі Закону N997-V (997-16) від 27.04.2007.

Стаття 58 Конституції України виключає можливість застосування цієї норми до правовідносин між позивачем та відповідачем.

Крім того, позивачем в якості доказу не додано самого податкового повідомлення- рішення з розрахунком штрафних санкцій, а отже й не вбачається за що саме було нараховано орендну плату, за який період, а також детальний розрахунок штрафних санкцій до податкового повідомлення- рішення.

Позивачка, звертаючись до суду з даним позовом як на підставу для стягнення даної суми зазначає, що «чия нерухомість того і земля», тобто відповідно дана особа і повинна сплачувати орендну плату за землю.

У даному позові позивачкою здійснюється аналіз механізму переходу права користування земельною ділянкою при переході права власності на будівлю, однак даний позов не містить обґрунтувань щодо підстав стягнення з відповідача на її користь сплаченої нею податкової заборгованості.

Суд зазначає, що договором оренди земельної ділянки від 14.03.2002, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б., зареєстрованим в реєстрі за № 538 визначені випадки припинення права користування земельною ділянкою, у тому числі за взаємною згодою сторін.

Як вбачається з доданих до позову звернень позивачки до міського голови за вх№13/4922 від 22.05.2012 та відповіді КП «Центр містобудування, архітектури, землеустрою та кадастру» Дніпропетровської міської ради позивачка зверталася з питанням підготовки рішення міської ради щодо вилучення у неї спірної земельної ділянки та надання її ОСОБА_2 .

Будь- яких рішень міської ради з цього приводу матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

Виходячи з принципу свободи договору суд вважає, що саме позивачка повинна була сплачувати орендну плату за вказаним договором та приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача).

Виходячи з вищевикладеного, судом не приймається до уваги посилання позивачки на ту обставину, що оренду плату за 2004-2006 роки сплачував відповідач, оскільки будь-якими доказами не підтверджено.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.А.Усатова