КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 січня 2025року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/5607/24-ц

Головуючий у першій інстанції - Остапчук Т.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3276/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

перевіривши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку - задоволено. Стягнуто з ТОВ «ДІЄСА» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 97535,95 гривень 95 копійок. Стягнуто з ТОВ «ДІЄСА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку заробітної плати в розмірі 180681 гривень 35 копійок. Стягнуто з ТОВ «ДІЄСА» на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с. 72-77).

Не погодившись з рішенням районного суду, 14 жовтня 2024 року представник ТОВ «ДІЄСА» - Вітинська В.В. направила апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» (а.с. 82-171).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції (а.с. 173).

11 грудня 2024 року зазначена справа отримана Київським апеляційним судом та 12 грудня 2024 року передана судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «ДІЄСА» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали(а.с. 179-180).

Апелянту на виконання вимог вказаної ухвали слід було направити до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про сплату судового збору, заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням дати отримання копії оскаржуваного рішення, а також (у разі наявності) доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції тадокази надсилання апеляційної скарги та копій доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

19 грудня 2024 року до Київського апеляційного суду від представника ТОВ «ДІЄСА» - Вітинської В.В. надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги разом з копією квитанції про сплату судового збору у розмірі 3 338,60 грн. та доказами надсилання апеляційної скарги та копій доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу (а.с. 184-188).

Разом з тим, в клопотанні про усунення недоліків апеляційної скарги представник ТОВ «ДІЄСА» - Вітинська В.В. зазначила, що повний текст оскаржуваного рішення надійшов до електронного кабінету апелянту в підсистемі «Електронний суд» 05 червня 2024 року, повний текст оскаржуваного рішення, крім як електронним шляхом, не видавалось. Крім того, посилалась на те, що внаслідок збройної агресії РФ було знищено основний склад підприємства внаслідок потрапляння бойового снаряду в дах будівлі складу, внаслідок чого будівлю складу було повністю знищено. Знищення/пошкодження/втрата контролю над магазинами підприємства, фактичне припинення господарської діяльності під час ведення активних бойових дій на території України, призвело до збитків в особливо великому розмірі. Враховуючи одночасне звернення великої кількості кредиторів з вимогою оплат постановленого товару, поставило компанію у скрутне становище, що спричинило неможливість виконання усіх зобов`язань. У зв`язку з численними судовими спорами колишніх працівників та контрагентів відповідача, пов`язаного із форс мажорними обставинами, накладено численні арешти рахунків відповідача, що з об`єктивний причин зумовило неможливість скористатись правами на подачу апеляційної скарги. ТОВ «ДІЄСА» знаходиться під дією обставин непереборної сили та є юридичною особою, якій збройною агресією РФ завдано збитків у особливо великому розмірі, що призвело до неможливості підтримання нормальної господарської діяльності та вплинуло на можливість своєчасно подати апеляційну скаргу (а.с. 184-185).

Також, в апеляційній скарзі представник ТОВ «ДІЄСА» - Вітинської В.В. вказувала, що підприємство знаходиться в санації до відкриття провадження банкрутства, а отже знаходиться під дією обставин непереборної сили, що підтверджується сертифікатами про форс-мажорні обставини, наявністю численних трудових справ та арештів рахунків товариства, що зумовило пропуск строку на апеляційне оскарження (а.с. 82-83).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року продовжено строк ТОВ «ДІЄСА» для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Апелянту на виконання вимог цієї ухвали слід було направити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважних причин пропуску такого строку та відповідних доказів на підтвердження їх існування.

30 грудня 2024 року до Київського апеляційного суду від представника ТОВ «ДІЄСА» - Вітинської В.В. надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій остання на обґрунтування поважності пропуску причин зазначила, що оскаржуване рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року було доставлено 05 червня 2024 року до електронного кабінету «Електронний суд». Проте, ТОВ «ДІЄСА» фактично стало відомо прооскаржуване рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року лише 11 жовтня 2024 року з виконавчого провадження НОМЕР_1, що знаходилось у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Р.С., та, не зволікаючи, ТОВ «ДІЄСА» подало апеляційну скаргу на зазначене рішення. Вказувала, що строк апеляційного оскарження був пропущений через об`єктивні та поважні причини, а саме внаслідок військової агресії РФ, через яку товариство зазнало матеріальної шкоди, яка перевищує 26 мільйонів доларів США. Втрата активів, пошкодження майна та інші обставини унеможливили належне функціонування підприємства та обробку юридичних питань у звичному порядку. Звертала увагу, що у зв`язку з вказаними обставинами ТОВ «ДІЄСА» було змушено вивільнити більше 1500 працівників, у зв`язку з чим у відповідача знаходиться більше 350 трудових спорів в підсистемі «Електронний суд», що фізично унеможливлює вчасно опрацювати всі справи одним юристом (а.с. 194-195).

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів заявника щодо наявності поважних причин пропуску встановленого законом строку для звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення було отримано апелянтом 05 червня 2024 року до електронного кабінету в системі «Електронний суд», що підтверджує представник ТОВ «ДІЄСА» - Вітинська В.В. в клопотанні від 19 грудня 2024 року та у клопотанні від 27 грудня 2024 року (а.с.185, 194 зворот).

При цьому, апеляційну скаргу було направлено лише 14 жовтня 2024 року, тобто з пропуском строку тридцяти днів з дня отримання повного тексту рішення суду.

Посилання апелянта на те, що фактично стало відомо про рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року лише 11 жовтня 2024 року з виконавчого провадження № 76270055 колегія суду відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 6 ст. 272 УПК України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, отримання 05 червня 2024 року апелянтом оскаржуваного рішення в електронному кабінеті системи «Електронний суд» є днем вручення такого рішення.

28 лютого 2024 року представник відповідача ТОВ «Дєста» - Вітинська В.В. в системі «Електронний суд» подала письмову заяву, в якій підтвердила обізнаність з розглядом справи районним судом, заперечувала проти позову, просила розглядати справу за відсутності представника відповідача (а.с. 51-56).

Заявником не доведено належними і допустимими доказами фактичних обставин, які перешкоджали подати скаргу у період з 05 червня 2024 року до 13 жовтня 2024 року, не встановлено таких і апеляційним судом.

Зазначені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження в апеляційній скарзі та в клопотанні про усунення недоліків не можуть бути визнані обґрунтованими, а відповідно і підставою для поновлення строку, оскільки сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. При цьому, апелянтом не доведено причинно-наслідкового зв`язку між зазначеними ним обставинами щодо пропуску строку та неможливістю подання ним апеляційної скарги у встановлений процесуальним законодавством строк.

Питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність обставин непереборної сили чи форс-мажорних обставин, необхідним є наведення конкретних причин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав на апеляційне оскарження.

Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22).

При цьому, апелянт не навів жодних обставин та доказів, які були зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, що в свою чергу призвело до пропущення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходженняапеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 3 ст. 358 ЦПК України).

Зважаючи на те, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані апеляційним судом неповажними, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Підстави пропуску строку оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання скарги. Виключно наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2019 року у справі № 0818/4970/2012.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Апелянтом не наведені обґрунтовані причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження, що не залежали від волі заявника і дійсно були пов`язані з істотними перешкодами та труднощами, що об`єктивно ускладнювали можливість позивача (заявника) своєчасно звернутися до суду у визначений законом строк або аргументи, які б свідчили про дотримання ним такого строку.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст.ст. 354, ч. 4 ст. 357, ст. 358, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року.

Копію ухвали надіслати учасникам справи, а скаржнику надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова