Справа № 296/2534/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2025 року м.Житомир
Корольовський районний суд м.Житомира у складі:
головуючої судді Петровської М.В.,
секретарів судових засідань Дзюман О.І., Туровської К.Б.,
представника третьої особи Жалюка В.С.,
свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулася із вказаною позовною заявою до суду та просить:
- позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитини повноліття.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04 жовтня 2018 року ОСОБА_4 та дочка позивачки ОСОБА_6 (попереднє прізвище ОСОБА_6 , у дівоцтві ОСОБА_6 ) уклали шлюб. Від шлюбу народилась онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла. За життя донька з дітьми проживала з відповідачем окремо, а після її смерті її неповнолітні діти: старша донька ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , від попереднього шлюбу) та менша донька ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) постійно проживають разом з позивачкою. Увесь цей час відповідач життям дитини не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись та приймати участь у вихованні дочки. Матеріальної допомоги на утримання дитини він не надавав. Окрім того, у серпні 2021 року померла зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів з батька дитини - ОСОБА_4 , однак, ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.01.2022 у справі № 296/6962/21 провадження у справі закрито у зв`язку зі смертю позивача. 23.11.2023, всупереч вимогам Закону, без відома органів опіки та піклування, ОСОБА_4 продав єдине нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де раніше проживала та була зареєстрована малолітня особа ОСОБА_5 . За відповідним фактом, позивачкою були подані у грудні 2023 року заяви до органів поліції та прокуратури. Відповідач постійно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком, не відвідує її вдома та у дитячому дошкільному закладі. Батько дитини є хронічним алкоголіком, не має постійного місця роботи, раніше судимий за крадіжку, а за допомогою малолітньої дитини ще й уникає мобілізації. Наведене є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира в даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 30.09.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Додатково пояснила, що відповідач проживав за адресою реєстрації окремо з 2021 року та з цього часу допомогу дитині не надає, бачився з дочкою в жовтні 2021 року один раз. Вона самостійно піклується про дитину. Водила її в садочок, тепер водить в школу. ОСОБА_4 зловживає алкогольними напоями, де він перебуває зараз їй невідомо.
Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо його дитини ОСОБА_5 .
Відповідач в підготовче судове засідання та в судові засідання під час розгляду справи по суті не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку засобами поштового зв`язку та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву, не подавав.
Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду позивачки на ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого міським відділом РАЦС м.Житомира 14.10.1986, ОСОБА_6 є дочкою позивачки по справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_5 , та її батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ).
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ).
Вважаючи, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, позивачка звернулась до суду щодо позбавлення його батьківських прав.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статтей 18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
За змістом статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої та частини третьої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Так, з акту обстеження умов проживання від 11.12.2023, затвердженого начальником служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради Ольгою Біблою, та висновку про оцінку потреб сім`ї від 12.06.2023, складеного працівниками Житомирського міського центру соціальних служб міської ради, вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квітня 2021 року проживає разом з бабусею ОСОБА_1 та сестрою ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 ), перебуває на утриманні бабусі. Матір дитини - ОСОБА_6 - померла. Діти забезпечені продуктами харчування, засобами гігієни, речами першої необхідності, мають окреме місце для сну. В квартирі створені необхідні умови для проживання та виховання дітей. Сім`я має вкрай скрутне матеріальне становище, батьки дітей самоусунулися від їх виховання.
Також, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу неправомірного продажу ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_4 , а також до Житомирської міської ради із проханням захистити житлові права дитини ОСОБА_5 , яка проживала та була зареєстрована у цій квартирі.
За змістом відповідей Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 20.12.2023 та від 28.12.2023, звернення ОСОБА_1 з приводу ухилення ОСОБА_4 від виконання батьківських обов`язків стосовно дитини ОСОБА_5 , направлені до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП.
Згідно характеристики, виданої завідувачем ЖДНЗ № 66, та характеристики, виданої директором ліцею № 14 у м.Житомирі та класним керівником 1-А класу цього ліцею, за весь період відвідування дитиною ОСОБА_5 дошкільного закладу її батько жодного разу не приводив, не забирав дочку, не цікавився її розвитком. До школи ученицю приводить бабуся, цікавиться її навчанням.
У відповідності до довідки, виданої лікарем ОСОБА_13 , дитина ОСОБА_5 перебуває на обліку у вказаного лікаря в амбулаторії № 6 КП "Житомирський центр первинної медичної допомоги". Бабуся систематично приводить дитину на огляди, виконує рекомендації лікарів.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , показала, що є сусідкою відповідача, проживає за адресою: АДРЕСА_5 , а відповідач в квартирі № 51 , знала ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з 2018 року, коли вони одружились. Спочатку стосунки в сім`ї ОСОБА_6 були нормальні, потім народилася ОСОБА_5 , відповідач не хотів працювати, почав випивати. ОСОБА_6 забрала в 2021 році дитину і пішла до своєї матері ОСОБА_1 . ОСОБА_4 офіційно не працював, зловживав спиртними напоями, в минулому році продав квартиру, по якій в нього були борги. До відповідача неодноразово викликалася поліція, бо він порушував спокій сусідів. Приблизно восени 2022 року ОСОБА_4 взяв на день до себе дочку ОСОБА_5 , але дитину забрала бабуся, оскільки він був в стані алкогольного сп`яніння. Наразі місце перебування відповідача свідку невідоме.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , показала, що перебуває в дружніх стосунках та знайома з позивачкою з 90-х років, проживає за адресою: АДРЕСА_7 . Їй відомо, що бабуся ОСОБА_5 (позивачка) виховує її самостійно, часто приходять до неї в гості. Матір дитини - ОСОБА_6 - померла. Онука проживає з бабусею приблизно з трьох років, свідок ніколи не бачила відповідача і його особа їй невідома.
Зі змісту висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням від 18.12.2024 №2011, вбачається, що позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доцільним, оскільки батько участі у житті дочки не бере, жодним чином не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її вихованням, не відвідує її за місцем проживання, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, втратив з дочкою родинні зв`язки. З моменту смерті матері дитини ОСОБА_5 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 , яка одноосібно забезпечує дитину усім необхідним, витрати на утримання дитини взяла на себе.
Суд приймає до уваги те, що батько малолітньої дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_4 з моменту смерті матері дитини з серпня 2021 року не спілкується з дитиною, не відвідує її, у житті, навчанні, вихованні дочки жодної участі не приймає, не утримує дитину матеріально.
Бабуся ОСОБА_1 самостійно виховує онуку ОСОБА_5 , повністю матеріально її забезпечує.
Вказані обставини у своїй сукупності вказують на ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно його малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З огляду на вищевикладене, враховуючи наявність факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне.
Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на утримання дитини.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) платника аліментів, яка має стягуватись на утримання малолітньої дитини, суд враховує те, що відповідач є особою працездатного віку, відомості про наявність обставин, які унеможливлюють стягнення з нього аліментів, в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Положеннями статті 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Позивач у справі про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ухвали судді від 09.04.2024 та п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, відтак, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в загальному розмірі 2 422,40 грн (дві вимоги).
Керуючись статтями 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 352 ЦПК України, суд,-
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судових витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м.Житомира шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складання. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено: 20.01.2025.
Суддя М. В. Петровська