Провадження № 22-ц/801/80/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 рокуСправа № 127/24963/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Міхасішина І.В.

суддів Матківської М.В., Сопруна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня2024 року,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №ВН03-00184 від 30.02.2020 в розмірі 36101,09 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 21.09.2021 між ТОВ «Вендор-Фінанс» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту №ВН03-00184, відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти в сумі 4000,00 грн зі сплатою відсотків у розмірі 18,3% за кожні 30 днів. Товариство свої зобов`язання щодо видачі кредитних коштів виконало належним чином, що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.02.2020. 05.09.2022 між ТОВ «Вендор-Фінанс» та ТОВ «Кредити Готівкою» було укладено договір факторингу №1-09Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Вендор-Фінанс» відступило належне йому право вимоги до боржників, зазначених у реєстрах прав вимоги, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН03-00184 від 30.03.2020. В свою чергу ТОВ «Кредити Готівкою» на підставі договору відступлення права вимоги №12122023 від 12.12.2023 відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», зокрема і за договором про надання фінансового кредиту №ВН03-00184 від 30.03.2020, укладеним з відповідачем. Згідно з договором № 13122023/1 про відступлення права вимоги від 13.12.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» відступило право вимоги за кредитними договорами ОСОБА_1 , в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН03-00184 від 30.03.2020, укладеним з відповідачем. Позивач вказує, що відповідач не виконав умови кредитного договору у зв`язку з чим станом на 01.07.2024 виникла заборгованість загальний розмір якої становить 36101,09 грн, з яких: 3731,14 грн тіло кредиту; 32369,95 грн відсотки за користування кредитними коштами. Вказана сума заборгованості не погашена. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №ВН03-00184 від 30.03.2020 в розмірі 36101,09 грн.

Рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову і стягнення заборгованості у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає судове рішення ухваленим з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з`ясування всіх обставин справи.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на ті ж обставини, що і в позовній заяві. Зазначав, що він є особою, яка має право вимоги до боржниці ОСОБА_2 за кредитним договором від 30 лютого 2020. Укладений 13 грудня 2023 року між ним та ТОВ «ФК «Гефест» договір відступлення права вимоги № 13122023/1 є чинним, недійсним у визначеному законом порядку не визнавався.

Вважає, що судом помилково ототожнено суть договору факторингу та договору відступлення права вимоги (цесії), що призвело до хибних висновків про неможливість заміни кредитодавця, який є фінансовою установою на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги у контексті цих правовідносин.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 09 грудня 2024 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що стороною у справі подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (28 372,66 грн), колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 30.03.2020 між ТОВ «Вендор-Фінанс» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту ВН03-00184, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 4000,00 грн, строком на 18 періодів по 30 днів, а саме з березня 2020 року по 21 вересня 2021 року. За користування кредитними коштами позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 18,3 % від суми наданого кредиту за кожен/кожні 30 днів користування. Днем кінцевого повернення кредиту є 21.09.2021.

Згідно із п.п. 2.2 договору, позичальник отримує готівкові кошти через каси кредитора, або шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок, який вказує позичальник при оформленні договору. Датою видачі кредиту є дата перерахування коштів з поточного рахунку кредитора на рахунок або через платіжні системи позичальнику або фактичного отримання ним готівкових коштів в касі відділення кредитора.

Факт отримання позичальником кредитних коштів у розмірі 4000,00 грн підтверджується видатковим касовим ордером від 30.03.2020.

Відповідно до п. 1.7, 1.8 договору, кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, повертаються позичальнику у касу або на рахунок кредитора (в т.ч. через термінальну мережу), відповідно до Графіку платежів, який є додатком до цього договору, єдиним платежем, що становить 13848,49, надалі «єдиний платіж», який включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів. Розмір орієнтовної реальної річної процентної ставки складає 219,60% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору, за умовами повернення його в строки згідно графіку платежів за договором, складає 13848,49 грн. Проценти за користування кредитними коштами нараховуються кредитором на фактичний залишок кредитних коштів відповідно до ставки, про яку вказано в п. 2.6 цього договору. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. При розрахунку процентів використовується фактична кількість днів користування кредитом, а кількість днів у році приймається як 360 днів. В разі якщо день сплати кредиту та процентів за договором (єдиного платежу), про який вказано в Графіку внесків за договором, припадає на вихідний чи святковий день, позичальник зобов`язується здійснити такий платіж у перший наступний робочий день (п.2.6 договору).

В разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж 6 днів від дати, визначеної в Графіку внесків за договором позичальник сплачує кредитору неустойку (штраф) у розмірі 50 грн за кожен факт порушення (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 2.7 договору, у разі неповернення кредиту (повністю або часткового) після закінчення строку користування кредитом, кредитор має право нараховувати проценти за користування коштами у розмірі, що дорівнює розміру встановленому п. 1.6 договору, аж до моменту повного фактичного погашення кредиту. У разі якщо прострочення кінцевого строку повернення кредиту триває більше 30 календарних днів, кредитор залишає за собою право у будь-який час, без необхідності додаткового повідомлення позичальника припинити нарахування процентів за простроченим кредитом.

05 вересня 2022 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та ТОВ «Кредити Готівкою» було укладено договір факторингу №1-09Ф, відповідно до якого ТОВ «Вендор-Фінанс» відступило ТОВ «Кредити Готівкою» право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН03-00184 від 30.03.2020 укладеним з ОСОБА_2

12 грудня 2023 року між ТОВ «Кредити Готівкою» та ТОВ Фінансова компанія «Гефест» укладено договір про відступлення права вимоги №12122023, відповідно до якого ТОВ «Кредити Готівкою» відступило ТОВ Фінансова компанія «Гефест» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН03-00184, укладеним з ОСОБА_2 .

В свою чергу 13 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» на підставі договору відступлення права вимоги №13122023/1 від 13 грудня 2023 року відступило ОСОБА_1 право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН03-00184 від 30.03.2020 укладеним з ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що відповідач не виконав умови кредитного договору №ВН03-00184 від 30.03.2020, у зв`язку з чим станом на 01.07.2024 виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 36101,09 грн, з яких: 3731,14 грн заборгованість по тілу кредиту, 32369,95 грн заборгованість по процентам за користування кредитом.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того що договір відступлення права вимоги від 13.12.2023, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» та позивачем - ОСОБА_1 , не може бути підставою для правонаступництва позивачем прав кредитора у зобов`язанні щодо відповідача ОСОБА_2 за Договором про надання фінансового кредиту № ВН03-00184 від 30.03.2020, оскільки у зобов`язаннях, які виникли на підставі кредитного договору, кредитором може бути лише спеціальний суб`єкт - банк або інша фінансова установа, та враховуючи, що інших підстав для виникнення грошового зобов`язання відповідача перед позивачем ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на його відповідність обставинам справи та вимогам закону і зазначає таке.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зокрема з договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору і відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом, наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, чинній на момент укладення договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги) вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Із наведеного слідує, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), підстав для відступу від якого Велика Палата Верховного Суду не вбачала згідно постанови від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 вважала за необхідне відступити від означеного загального висновку, сформульованого у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), лише конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Отже, якщо попередній кредитор (банк) не перебуває у процедурі ліквідації, фізична особа не може бути стороною договору про переуступку права вимоги за кредитним договором.

Докази на підтвердження того, що попередній кредитор ТОВ «ФК «Гефест» був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, позивачем надані не були та в матеріалах справи відсутні.

Оскільки ОСОБА_1 уклав договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги як фізична особа, не маючи статусу суб`єкта підприємницької діяльності, ліцензій та дозволів на здійснення банківської діяльності, у тому числі за валютними операціями, правові підстави для задоволення даного позову відсутні.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2022 року у справі №214/932/16 за аналогічних правовідносин.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У справі, що переглядається колегією суддів, встановлено, що 05 вересня 2022 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та ТОВ «Кредит готівкою» укладено договір факторингу № 1-09Ф, за умовами якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № ВН03-00184 від 30.03.2020 укладеним із ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «Кредит готівкою».

12 грудня 2023 року вимога за вказаним кредитним договором була відступлена ТОВ «ФК «Гефест» на підставі договору відступлення права вимоги № 12122023.

13 грудня 2023 року ТОВ «ФК «Гефест» на підставі договору відступлення права вимоги № 12122023/1 відступило фізичній особі ОСОБА_1 право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № ВН03-00184 від 30.03.2020.

Водночас, доказів того, що попередній кредитор ТОВ «ФК «Гефест» був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації матеріали справи не містять та судом таких обставин не встановлено.

При цьому варто враховувати, що у даній справі, відступлення права вимоги за кредитним договором від фінансової установи до фізичної особи не допускається, оскільки таке відступлення порушує вимоги законодавства, які регулюють фінансові правовідносини.

Зокрема, договір відступлення права вимоги в такій ситуації не може бути кваліфікований як договір цесії, в розумінні статей 512-516 Цивільного кодексу України, як помилко вважав суд першої інстанції. Це пов`язано з тим, що предметом відступлення є право вимоги за фінансовим зобов`язанням, яке має спеціальний правовий режим і регулюється окремими нормами фінансового права, а не загальне право грошової вимоги. Таким чином, передача таких прав вимоги фізичній особі суперечить сутності та природі фінансових зобов`язань, що виникають у сфері діяльності фінансових установ.

Отже, встановивши, що ОСОБА_1 уклав договір відступлення права вимоги як фізична особа, не маючи статусу суб`єкта підприємницької діяльності, ліцензій та дозволів на здійснення банківської діяльності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року, без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді : М.В. Матківська

В.В. Сопрун