РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1440/24

Провадження № 2/293/53/2025

09 січня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

представника позивача Павлової Д.Д. ( в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів справу за позовом ОСОБА_1

до 1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_3

3. ОСОБА_4

4. ОСОБА_5

про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до 1. ОСОБА_2 , 2. ОСОБА_3 , 3. ОСОБА_4 , 4. ОСОБА_5 за змістом якого просить:

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (сорок сім) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Черняхів, Житомирської області.

03.10.2024 відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, судом направлено запити до виконавчого органу Черняхівської селищної ради з метою отримання інформації щодо зареєстрованих місць проживання відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалою від 14.10.2024 суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав позивачу 7-денний строк для усунення недоліків заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

21.10.2024 на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 14.10.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 24.10.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання суд призначив на 21.11.2024.

Пунктом 8 даної ухвали суд постановив здійснювати виклик відповідача ОСОБА_5 через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Одночасно п.9 даної ухвали суд витребував, у порядку ст. 84 ЦПК України, від Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області копію спадкової справи, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 .

08.11.2024 на адресу суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 256, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 .

Ухвалою від 21.11.2024, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 21.11.2024 суд відклав підготовчий розгляд справи на 18.12.2024

Ухвалою від 18.12.2024 яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 21.11.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 09.01.2025.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Черняхів Житомирської області помер її чоловік ОСОБА_6 .

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок (домоволодіння) за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_6 є позивачка та діти спадкодавця відповідачі, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

Позивач вказує, що , спадковий житловий будинок разом з господарськими допоміжними будівлями та спорудами увійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 в силу ст. 1218 ЦК України.

Позивачка вказує, що ОСОБА_6 у 1981 році виділено земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , у 1982 році позначено межі земельної ділянки, у 1984 році передано ОСОБА_6 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 у безстрокове користування, для будівництва житлового будинку, в грудні 1984 року продовжено строк будівництва житлового індивідуального будинку АДРЕСА_1 , у 1993 році рішенням Виконкому селищної Ради народних депутатів передано у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку.

Позивач пояснює, що до 01.07.2004 законодавство не потребувало обов`язкової реєстрації права власності на нерухоме майно.

Позивач доводить, що спадкове майно належало померлому ОСОБА_6 на праві власності, однак за життя він не отримав правовстановлюючий документ та не зареєстрував право власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчука В.І. від 05.09.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловіка ОСОБА_6 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок.

У зв`язку з тим, що покійний чоловік позивача за життя не зареєстрував належним чином право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач звернулась до суду для захисту своїх спадкових прав.

Сторони у судове засідання не з`явились. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

06.12.2024 на адресу суду від відповідачів надійшли заяви, за змістом яких останні просять розгляд справи здійснювати без їх участі, щодо задоволення позову не заперечують (а.с. 146-147,148-149,150-151,152-153).

Позивачка в судове засідання від 09.01.2025 не з`явилась про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на подані заяви відповідачі про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином з урахуванням положень ст. ст. 178, 211 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд уважає, що матеріали справи містять достатньо даних і доказів для вирішення справи по суті за відсутності сторін.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 09.01.2025 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частину рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Черняхів Житомирська область, в віці 56 років помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 57 (а.с.19).

Родинний зв`язок між померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (позивачем) підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , де зазначено що 6 листопада 1977 зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , 1948 р.н. та ОСОБА_7 1955 р.н., за актовим записом № 85, прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_8 " (а.с. 10).

Згідно матеріалів спадкової справи № 256 ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - син померлого; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - син померлого; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - син померлого; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - дочка померлого (відповідачі) є спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку (а.с. 82-115).

Згідно виписки із рішення виконкому Черняхівської селищної Ради народних депутатів № 12 від 20.11.1981 ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку під будівництво нового індивідуального житлового будинку площею 0,07 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19), згідно типового проекту забудови земельної ділянки індивідуальними житловими і підсобними приміщеннями №184-12-144 (а.с. 20-21)

Відповідно до акту позначення в натурі меж земельної ділянки і розмітки побудови від 20.04.1982 та затвердженому планом для проведення будівництва індивідуального житлового будинку з господарськими спорудами, забудовнику ОСОБА_6 здійснено опис меж земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,07га. (а.с.22,23-24).

Згідно будинкової книги будинку АДРЕСА_1 власником зазначено ОСОБА_6 (а.с. 27-28).

Згідно з Типовим договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності забудовнику ОСОБА_6 , 25.12.1984 надано земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,07 га, для індивідуального будівництва (а.с. 17-18).

Відповідно до Рішення №13 виконкому селищної Ради народних депутатів від 21.12.1984 року "На продовження строку будівництва жилого індивідуального будинку в АДРЕСА_1 " гр. ОСОБА_6 продовжено строк будівництва житлового індивідуального будинку строком на 1 рік (а с. 25).

Згідно ОСОБА_9 виписки з рішення №12 виконкому Черняхівської селищної ради від 30.12.1993 "Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок", ОСОБА_10 передано земельну ділянку 0,07 га (а.с. 26).

Згідно довідки КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради №198 від 28.03.2024 про технічні показники об`єкту, об`єкту нерухомого майна що розташований АДРЕСА_1 , присвоєно інвентаризаційний номер № 3801 (а.с. 15).

Згідно довідки КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради №199 від 15.04.2024, що видана ОСОБА_1 , право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 16).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 інвентаризаційна справа № 3801, загальна площа складає 84,9 м2, в тому числі житлова площа 50,6 м2 допоміжна 34,3 м2 (а.с.30).

За інформацією позивача, до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 увійшов житловий будинок та господарські будівлі до нього, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчука В.І. від 05.09.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частину житлового будинку після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловіка ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок (а.с. 11).

Позивач, вказує на те, що вона як спадкоємець не може зареєструвати право власності на спадкове майно, оскільки за життя ОСОБА_6 право власності на побудований житловий будинок не зареєстрував, тому за захистом своїх прав звернулась до суду з даним позовом, у якому просить захистити порушене право шляхом визнання права власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Предметом даного спору є визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами частини першої та частини другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як убачається з матеріалів справи позивач після смерті чоловіка ОСОБА_6 прийняла спадщину як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року №1952-ІУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також, у даному листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на рухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966 року.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об`єктами рації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулок, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року № 56.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , за свого життя належним чином не зареєстрував права власності на будинок у 1985 році, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті власника, який побудував будинок його права та обов`язки входять до складу спадщини.

Отже, умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Враховуючи викладене, суд уважає, що спадковий житловий будинок увійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 в силу ст. 1218 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В зв`язку з цим, житловий будинок належить позивачу в частці 1/5, як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_6 з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутність державної реєстрації права власності на нього позбавляє права позивача оформити спадщину за законом у нотаріуса після смерті спадкодавця, відтак звернення позивача до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За вказаних обставин, оскільки до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 увійшло право на житловий будинок АДРЕСА_1 , разом з господарськими будівлями та спорудами, а позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті чоловіка, вимога позивача про визнання за нею права власності на 1/5 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, зважаючи на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частку житлового будинку з підстав відсутності правовстановлюючих документів.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Розподіл судових витрат

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тому, керуючись такими засадами цивільного судочинства як справедливість та верховенство права, враховуючи, що спір виник внаслідок дій позивача, суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13,79,81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (сорок сім) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Черняхів, Житомирської області.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач-1: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації місця проживання:: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач-2: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації місця проживання:: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач-3: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач-4: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 )

Повний текст рішення складений по підписаний: 20.01.2025

Суддя Людмила ЛОСЬ