КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/1496/25
УХВАЛА

20.01.2025 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., оглянувши матеріали справи за позовною заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

25.12.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання надане за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 22594,66 грн.

Справу за вказаним позовом розподілено судді Бобуйок І.А.

Як вбачається головуючому суддею було встановлено зареєстровано місце проживання відповідача - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що відносно до Київського району міста Одеси, за наслідком чого у відповідності до правил визначених статтею 27 ЦПК України встановлено непідсудність справи Малиновському районному суду міста Одеси.

На підстав викладеного, ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси Бобуйок І.А. від 30.12.2024 року матеріали справи за вказаним позовом передані до Київського районного суду міста Одеси за підсудністю.

17.01.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшли з Малиновського районного суду міста Одеси матеріали даної цивільної справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. та передано головуючому по справі 20.01.2025 року.

Суддя зазначає, що у відповідності до положень статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо зокрема справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

3. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень статті 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Приймаючи викладене, оглянувши матеріали справи, суддя дійшла до висновку про відсутність підстав для прийняття справи до свого провадження та вирішення питання про відкриття провадження у справі, з наступних підстав.

Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (стаття 124 Конституції України).

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Цивільний процесуальний Кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (частина 1 статті 1 ЦПК України).

Як вбачається, з ухвали судді Малиновського районного суду міста Одеси Бобуйок І.А. від 30.12.2024 року підсудність даної справи визначалась на підставі положень статті 27 ЦПК України, у відповідності до якої позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Однак, оглядаючи матеріали справи вбачається, що предметом даної справи є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги надані за адресою: АДРЕСА_1 .

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Надання житлово-комунальних послуг з утримання майна нерозривно пов`язане з об`єктом нерухомого майна, зокрема вищезазначеним житловим приміщенням, користувачем чи власником якої є боржник.

Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Зазначені висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постанові Великої Палати від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 та постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 10 квітня 2019 року в справі 638/1988/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Приймаючи вищевказані правові висновки, у тому числі Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що оскільки в цій справі вимоги стосуються заме заборгованості за послуги, які надавались до нерухомого майна, тому в даній справі виник спір, що пов`язаний з нерухомим майном, до якого належать застосуванню правила виключної підсудності передбачені ч.1 ст. 30 ЦПК України.

Як вже встановлено, нерухоме майно з яким пов`язаний спір в даній справі розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що у відповідності до адміністративно-територіального поділу міста Одеси відносно до Малиновського району міста Одеси.

На підставі вищевикладеного встановлено, що оскільки нерухоме майно, щодо якого виникли спірні правовідносини, розташоване в Малиновському районі міста Одеси, справа Київському районному суду міста Одеси не підсудна.

Враховуючи викладене суд вважає відсутніми підстави для прийняття справи до свого провадження та вирішення питання про відкриття провадження у справі, оскільки справа не підсудна Київському районному суду міста Одеси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне повернути цивільну справу для розгляду до Малиновського районного суду м. Одеси, за належною територіальною юрисдикцією.

Одночасно судом приймається, що зазначене передання справи в розумінні положень ЦПК України не вважається спором про підсудність, оскільки як вбачається, під час постановлення Малиновським районним судом міста Одеси ухвали суду від 30.12.2024 року судом здійснювалось визначення підсудності справи за правилами ч.1 ст. 27 ЦПК України, без врахування правил виключної підсудності до даного позову.

Поряд з цим, правила підсудності справи за ч.1 ст. 27 ЦПК України, що визначено ухвалою судді від 30.12.2024 року в цій справі не допускаються, а виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Отже, виключна підсудність має пріоритет перед загальною та альтернативною підсудністю, територіальна юрисдикція цієї справи підлягає визначенню за правилами виключної підсудності у відповідності до вимог ч.1 ст. 30 ЦПК України.

Одночасно судом приймається, що право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Крім того, ухвалення судового рішення за наслідком розгляду справи з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення згідно з положеннями ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

За наслідком викладеного, у даному випадку відсутній спір між судами про підсудність, оскільки правила підсудності встановлені ч. 1 ст. 27 ЦПК України до даної справи не належать, а правила виключної підсудності, за якими належить визначення підсудності даної справи, мають пріоритет перед загальною та альтернативною підсудністю.

При наведених вище обставинах, з метою розгляду справи судом встановлених законом, а також усунення підстав для порушення правил підсудності справи, суддя вважає наявними підстави для повернення даної справи для розгляду до Малиновського районного суду м. Одеса за належною територіальною юрисдикцією.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187, 354 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Повернути матеріали цивільної справи №521/20741/24 за позовною заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, за територіальною юрисдикцією до Малиновського районного суду міста Одеси.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Передачу справи на розгляд іншому суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Калініченко Л. В.