Справа № 581/703/24
Провадження № 2/581/43/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2025 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кузьмінського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и в :

9 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, яку в надалі уточнила та просила:

1. визнати недостовірною та такою, що порушує її права на повагу до її гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у дописі з відео, де її сім`я копає рів, на сторінці ОСОБА_3 , день народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з коментарем: « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

2. зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 та її сім`ї недостовірну інформацію, шляхом розміщення спростування у районній газеті «Наш край» селища Липова Долина, після набрання сили судовим рішенням в даній справі;

3. стягнути із ОСОБА_2 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації у розмірі 6000 грн.

Зазначає, що вона та її чоловік є пенсіонерами, вона є особою з інвалідністю 3 групи, проживають в АДРЕСА_1 в приватному домогосподарстві, обробляють прилеглу земельну ділянку. Їхніми сусідами є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які на своїй земельній ділянці, що межує з їхньою, вирощують малину, яка пускає коріння та проростає на їхньому городі, тому вони постійно змушені викопувати її з корінням. Неодноразово просила сусідів, щоб вони самі обмежували розмноження паростків своєї малини, щоб відсадили рослину подалі їх городу, проте все марно. Відповідач постійно самовільно ходить по їх городу, за своїм бажанням викопує малину на городі. Задля перешкоджання малині проникати на город вони з чоловіком та сином вирішили викопати рів завглибшки близько 50-60 см, щоб не дати корінню малини із сусідського садка прорости на їх город. Наступного дня 20 квітня 2024 року коли пішла до місцевого магазину від продавця дізналася, що у фейсбуці на сторінці ОСОБА_4 розміщене відео як вони копають «окопи» на своєму городі з коментарем: « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Від такої новини самопочуття погіршилось, у обох із чоловіком піднявся тиск, пропав сон, апетит, постійно стали приймати пігулки, щоб знизити тиск. Під час виконання земельних робіт на своєму городі вони не бачили, що їх знімає сусідка ОСОБА_6 . У них чистий та охайний двір, а вона знімала, ховаючись за купою ганчір`я чи металобрухту, що знаходиться на території її двору. На відео вони виглядали так, ніби щось копають серед мотлоху, що їх город захаращений непотребом, і вони в ньому копаються. Вона разом з сином та чоловіком працювали, були у робочому одязі, запорошені землею. Відповідач дозволу на проведення відео зйомки та на поширення відео не питала.

Вони звертались до Синівської сільської ради із скаргою на дії сусідів щодо порушення правил добросусідства. Проте, приписи комісії Синівської сільської ради відповідач не виконала.

24 квітня 2024 року вона звернулася до офіцера громади із заявою про кримінальне правопорушення, але 30 квітня 2024 року отримала повідомлення від відділення поліції №1 (с. Недригайлів) про те, що при розгляді заяви ознак кримінального правопорушення не виявлено.

У поданому відзиві відповідач позовні вимоги не визнає та вказує, що у квітні 2024 року, перебуваючи на власному подвір`ї, знімаючи на відео свою погосподарську будівлю, вона зняла на задньому плані як сусіди пораються по господарству на своєму городі. На відео жодним чином не коментувала дії позивача та її рідних. Потім їй стало відомо, що цього дня позивач разом із своїми близькими копали рів у себе на городі з метою обмежити проростання малини на їх ділянку. Такі дії сусідів їй здалися кумедними і неефективними, проте жодного зауваження чи глузливого коментаря щодо вказаних подій вона їм не робила. Розміщуючи відео та коментар «Сусідам мішає малина за метр від межі риють окопи» в соціальній мережі «Фейсбук», вона воліла висловити виключно своє критичне суб`єктивне ставлення до подій, що відбувались. При цьому, словосполучення «риють окопи» є гіперболою, її сатиричним перебільшенням. Цей коментар є виключно її оціночним судженням щодо подій, які відбувалися.

Факт виконання сусідами господарських робіт на своєму огороді, що міститься у відеозаписі сам по собі не є таким, що порочить честь і гідність позивача, а коментар в соціальній мережі «Фейсбук» відображає її власні критичні погляди на події, що відбувалися.

Позивач не надала жодних доказів, які б свідчили про недостовірність відеозапису та факти поширення недостовірного відеозапису. Вважає, що на неї не може бути покладена цивільно-правова відповідальність за допущені критичні висловлювання у коментарі, оскільки вказані висловлювання не носять характеру образ, а є критичним вираженням її поглядів на вказані події.

Відповідь на відзив від позивача на адресу суду не надходила.

Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 8 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила.

Свідок ОСОБА_8 дав показання про те, що того він був у хаті коли прийшла дружина та сказала, що сусіди копають яму, він вийшов подивився та пішов. Не бачив, що дружина знімала відео. Потім бачив, що дружина розмістила допис у мережі «Фейсбук».

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що між родинами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 існує конфлікт. Того дня ОСОБА_4 ходила в себе по дворі, фотографувала. Сама особисто допис не бачила, але відео обговорювали в Синівці.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з чоловіком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживають в АДРЕСА_1 (а.с. 9, 10).

Відповідно до довідки СЕР.МСЕ №003776 від 17 червня 2003 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності загального захворювання безстроково. Протипоказана праця, пов`язана з тривалим перебуванням на ногах (а.с. 14).

Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_12 та ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 20 лютого 2024 року ОСОБА_13 встановлена третя група інвалідності до 1 березня 2026 року. Протипоказана праця з високим рівнем нервово-психічного напруження біля рухомих механізмів, на висоті (а.с. 13).

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , отримує пенсію по інвалідності 3 гр., інвалідність армії (а.с. 12).

Відповідно до переглянутого в судовому засіданні відеозапису, що був відзнятий відповідачем ОСОБА_2 19 квітня 2024 року за допомогою власного телефону, на задньому плані позивач ОСОБА_1 разом із двома чоловіками займаються риттям рову на власній земельній ділянці з метою перешкодити проростанню малини. Це відео було розміщене відповідачем ОСОБА_2 на особистій сторінці в мережі Фейсбук із коментарем «Сусідам мішає малина за метер від межі риють окопи». Зафіксовано 742 перегляди цього відео та коментарі сторонніми людьми, зокрема, «да, тяжко з такими сусідами», «не там ОСОБА_14 окопи копає», «відправити їх окопи копати а не маятись дурістю», тощо (а.с. 24-27, 31).

23 квітня 2024 року ОСОБА_15 звернулася до офіцера Синівської громади ОСОБА_16 з повідомленням про злочин, вчинений стосовно неї та членів її родини, що був вчинений ОСОБА_4 шляхом розміщення на сторінці в мережі «Фейсбук» відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (а.с. 16-17).

Після спілкування з поліцейським офіцером громади 24 квітня 2024 року відповідач ОСОБА_2 видалила свій допис на особистій сторінці в мережі Facebook, в тому числі відео та коментарі.

В судовому засіданні були досліджені надані позивачем фотокартки, на яких зображені присадибна ділянка із виритим на ній ровом, сусідня земельна ділянка, із якої велась відеозйомка, позивач ОСОБА_1 із чоловіком ОСОБА_12 у власному дворі (а.с. 75-77).

Відповідно до довідки, виданої сімейним лікарем ОСОБА_17 , ОСОБА_12 звертався за медичною допомогою в АЗПСМ с. Синівка 24 квітня 2024 року; встановлено діагноз: ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, вторинна артеріальна гіпертензія 2 ст. Погіршення стану здоров`я хворий пов`язує з гострою реакцією на стрес (а.с. 21).

Відповідно до довідки, виданої сімейним лікарем ОСОБА_17 , ОСОБА_1 зверталася за медичною допомогою в АЗПСМ с. Синівка 24 квітня 2024 року; встановлено діагноз: ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, вторинна артеріальна гіпертензія 3 ст. Погіршення стану здоров`я хвора пов`язує з гострою реакцією на стрес (а.с. 22).

27 квітня 2024 року відділенням поліції №1 с. Недригайлів Роменського РВ ГУНП в Сумській області Левченко Г. надано відповідь на її звернення та повідомлено, що ознак кримінального правопорушення не виявлено (а.с. 20).

Відповідно до інформації №02-26/783 від 1 травня 2024 року, наданої Синівською сільською радою на скаргу ОСОБА_12 щодо скарги про порушення сусідом ОСОБА_8 норм ДБН-Б-22-12 2019 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України» відстань від межі суміжної земельної ділянки до висаджених кущів має становити 1 м; згідно складеного акту перевірки малина висаджена на відстані 0,7 м.; ОСОБА_8 було попереджено та встановлено термін до 3 травня 2024 року, за який він зобов`язаний прибрати малину на відстані 1м. від межі. ОСОБА_12 зобов`язано в термін до 3 травня 2024 року загорнути викопану канаву, так як це також порушення норм ДБР (а.с. 19).

При вирішенні справи суд застосовує такі норми права.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу, своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Положеннями статті 32 Конституції України встановлено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення

будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до частини 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно зі статтею 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №753/13197/18 (провадження №61-7891св21) зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною потрібно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Предметом судового захисту не є оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування.

Відповідно до частини 1 статті 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Згідно із частиною 3 статті 307 ЦК України знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 статті 308 ЦК України визначено, що фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи, а в разі її смерті - за згодою осіб, визначених частиною четвертою статті 303 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм права вказує на те, що охороні підлягає право фізичної особи на зображення, а саме на охорону інтересів зображеної фізичної особи.

Таким чином, вказана вище норма забороняє вчинення без отримання згоди особи таких трьох дій: публічно показувати, відтворювати та поширювати.

Отже на законодавчому рівні закріплено гарантію, що «без згоди» така фотографія не буде публічно показана, відтворена, та розповсюджена. Форма такої «згоди», процедура її запиту та отримання, строк її дії та таке інше, законодавчо не встановлені.

Згідно із частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Висновки суду по суті спору.

У поданому позові позивач наполягала на тому, що її сусідка відповідач без згоди позивача на власній сторінці у мережі «Фейсбук» розмістила власноруч відзнятий нею відеозапис, на якому зображені позивач та члени її родини, коли вони працювали на власній земельній ділянці, риючи канаву (рів) з метою обмежити проростання малини на земельну ділянку. Відеозапис супроводжувався дописом «Сусідам мішає малина за метр від межі риють окопи».

Суд не може погодитись із негативністю чи недостовірністю поширеного відео, оскільки воно відповідає дійсності, а ознаки негативності відсутні.

Щодо доводів позивача про те, що позивач та члени її родини на відео були зображені у робочому одязі, запорошені землею, суд зазначає, що через низьку якість відео не можна розгледіти чи дійсно одяг був неохайний чи брудний.

Щодо доводів про те, що на відео вони виглядали так, ніби щось копають серед мотлоху, що їх город захаращений непотребом, суд зазначає, що з відео неможливо зрозуміти на чиїй земельній ділянці перебувають діжки чи металобрухт, на тлі яких проводились земельні роботи.

Довід позивача про те, що через поширене відео відповідач створив її образ та членів її родини як неохайних, що живуть у бруді, поширення спотвореною зйомкою відповідача з її занедбаного хліва вигляду двору позивача як смітника, не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи і є лише суб`єктивною думкою позивача.

Допис «Сусідам мішає малина за метр від межі риють окопи» на переконання суду є оціночним судженням відповідача, в якому вона висловила свою критичне ставлення до подій, а слово «окопи» є гіперболою, тобто сатиричним перебільшенням, оскільки в ході розгляду справи було з`ясовано, що був виритий невеликий рів (канава).

Отже, у зв`язку з відсутністю підстав для визнання поширеної на відеозаписі інформації недостовірною, відсутні підстави для покладення обов`язку про спростування цієї інформації, таким чином суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

Водночас, суд вважає, що в порушення статей 307, 308 ЦК України відповідач без згоди позивача в порушення права на особисте життя здійснила відеозйомку позивача та поширила відеозапис на власній сторінці в соціальній мережі «Фейсбук», цей відеозапис в період часу із 19 до 24 квітня 2024 року переглянули 742 особи, деякі з них його прокоментували, деякі коментарі носили образливий характер.

Порушене право позивача підлягає відновленню шляхом стягнення із відповідача моральної шкоди, спричиненої їй.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого позивач була змушена звернутися до лікаря, вік позивача, яка є особою похилого віку, та визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 1000 грн., оскільки такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Щодо відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди, яку вона оцінила в 2000 грн.

З приводу витрат позивача, які пов`язані з доїздом до Липоводолинського районного суду Сумської області, то суд зазначає наступне:

Стаття 138 ЦПК України регулює витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду.

Частиною 1 статті 138 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказав, що вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат.

Витрати, пов`язані із прибуттям до суду, можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження витрат, що пов`язані з його явкою до Липоводолинського районного суду Сумської області, надав чек на придбання пального 9 серпня 2024 року на автозаправній станції в сел. Липова Долина на суму 999,60 грн.

Проте наданий позивачем фіскальний чек не є достатнім доказом в розумінні наведених обставин та не може бути підставою для відшкодування понесених на її явку до суду витрат у визначеному розмірі, оскільки такі не підтверджують, що позивач заправив саме власний автомобіль відповідним пальним та дійсно використав його на прибуття до суду. Також не надано жодних доказів на підтвердження середньої витрати пального транспортним засобом, обумовленості направлення позивача у суд на власному автомобілі, варіанти його використання та маршрут.

Крім того, наданий суду чек не ідентифікує позивача як клієнта цієї автозаправної станції.

З огляду на вищенаведене, наданий позивачем чек не може бути належним та допустимим доказом підтвердження понесених позивачем витрат на пальне саме задля прибуття до суду в рамках розгляду цієї справи, що унеможливлює їх відшкодування.

Так само не підлягають стягненою витрати, пов`язанні з придбанням ліків (варфатин-ФС, бісопролол-КВ, калій йодид каплі очні) в аптеці ТзОВ «Подорожник Суми» в сел. Липова Долина на суму 413 грн. згідно чеку № 84132 від 9 липня 2024 року, оскільки позивачем не надано до суду доказів звернення позивача до медичного закладу та призначення лікарем відповідного лікування.

Оскільки позов задоволено частково, то у відповідності до положень статті 141 ЦПК України на користь позивача із відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі третьої частини від сплаченої суми, тобто 1009 грн.

Керуючись статтями 10, 206, 263 - 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1009 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення суду складено 21 січня 2025 року.

Суддя О. В. Кузьмінський