РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2025 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

за участі: секретаря судових засідань Тарковської Ю.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Топольницького А.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера-Вінниця" про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 30.06.2023 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до ТОВ "Енера Вінниця" із вимогою стягнути на його користь моральну шкоду з відповідача за порушення його прав, зазначених у ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", в сумі 1000000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що підстава позову висновки посадових осіб держави України. Відповідач порушив вимоги Закону України "Про захист прав споживачів" на підставі висновку Гаранта Конституції України про продажність суддів України та керівника НАБУ, про корупційність суддів. Зазначив, що 02.01.2019 року між сторонами у справі укладений договір "Про постачання електроенергії" на підставі ст.639 ЦК України. Відповідач категорично не визнає факт укладення цього договору, посилаючись на рішення самого досвідченого судді Жмеринського суду ОСОБА_2 в справі №130/2553/19, та відмовляється виконувати його умови. Власними доказами окреслив висновки керівництва Держави, рішення суду в справі 130/2553/19, договір від 02.01.2019 року. Вказав також спосіб захисту: ст.629, 639 ЦК України, Закон України "Про захист прав споживачів". Моральну шкоду обґрунтував відключенням його від постачання електричної енергії та стягнення з нього грошових коштів за порушення умов іншого договору. Просив за порушення його прав, зазначених у ст.629, 639 ЦК України, ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" та ст.57 Закону України "Про ринок електроенергії" стягнути моральну шкоду з ТОВ "Енера-Вінниця" в сумі 1000000 грн на його користь (а.с.1,8).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 07.07.2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 17.07.2023 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача ТОВ "Енера Вінниця" Олександром Близнюком 09.08.2023 року (згідно дати поштового відправлення) подано відзив, згідно якого він просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки вони є безпідставними та необгрунтованими. Вказав, що ТОВ "Енера Вінниця" здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам, відповідно до отриманої ліцензії (Постанова НКРЕКП від 14.06.2018 року №429 знаходиться у вільному доступі), починаючи з 01.01.2019 року. Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії" (далі Закон) та іншими нормативно-правовими актами, зокрема, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 (далі ПРРЕЕ), а також Кодексом комерційного обліку електричної енергії, що затверджено постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №311. Відповідач здійснює постачання електричної енергії до домоволодіння ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов публічного договору приєднання Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за особовим рахунком № НОМЕР_1 . Факт наявності між сторонами вказаних договірних відносин доведено відповідачем у судах першої та апеляційної інстанції в справах №130/893/20 та №130/2553/19. Відповідні рішення та постанови судів містяться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, за посиланням номерів вказаних справ. Таким чином, факт укладення між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є безспірним, в силу вимог ст.82 ЦПК України. Зі змісту вказаних рішень виснує, що 01.01.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Енера Вінниця" укладено договір №20360553 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для побутових споживачів) шляхом приєднання відповідача до умов публічного договору приєднання, а факт споживання електричної енергії та оплата виставлених рахунків свідчить про приєднання відповідача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідно до положень ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення власних потреб мають право відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неналежною якість продукції та обслуговування, внаслідок недоліків продукції (дефетку в продукції) тощо, відповідно до закону. Однак, обгрунтовуючи позовні вимоги, в частині моральної шкоди позивач, окрім положень Закону України "Про захист прав споживачів", також посилається та обгрунтовує свої вимоги загальними положеннями про відшкодування шкоди, визначені Цивільним кодексом України. Аналізуючи норми права, слід дійти до висновку, що відшкодування моральної шкоди можливе внаслідок порушення прав особи, тобто має бути причинно-наслідковий зв`язок між порушенням прав особи та правом на відшкодування моральної шкоди. Позивач у своїй позовній заяві взагалі не зазначає у чому полягає моральна шкода, якими діями вона спричинена, причинно-наслідковий зв`язок між порушенням прав особи та правом на відшкодування моральної шкоди, а також вина відповідача. Також позивачем не вказано та не доведено обгрунтованість стягнення саме такої суми моральної шкоди та не надано жодного документа, який свідчить про розмір завданої моральної шкоди (а.с.31-34).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.10.2024 року клопотання позивача ОСОБА_1 про приєднання до матеріалів справи публічного договору повернуто без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив, що на офіційному сайті представника Президента України розміщений виступ, який знаходиться у вільному доступі. Також зауважив, що розгляд його позову замість двох місяців згідно з вимогами ЦПК України, продовжується вже вісімнадцять місяців.

Представник відповідача ТОВ "Енера Вінниця" Топольницький А.Й. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні даного позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що договір з позивачем ОСОБА_1 укладений належним чином у встановленому порядку шляхом приєднання позивача до умов договору у спосіб споживання електроенергії та оплату рахунків. Дані факти є безспірними і встановлені рішеннями суду у цивільних справах. Щодо посилання позивача на обставини, які не стосуються змісту спору, а саме прохання позивача задовільнити позов на підставі висновків Гаранта Конституції та представників НАБУ, зауважив, що сторони повинні добросовісно виконувати свої права та обов`язки. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.07.2021 року в справі №9901/235/20, дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню адміністративного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, суду тощо. У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання образливих, глумливих і лайливих слів чи символів, використаних зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу. Окремо звернув увагу суду на те, що позовна заява не містить жодних посилань на дефекти надання послуг з електропостачання, не зазначено чим саме заподіяна шкода позивачу, останній також не зазначив, який саме недолік в товарі чи наданні послуг заподіяв йому саме таку моральну шкоду. Вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 безпідставними та необгрунтованими.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та оцінивши надані учасниками справи докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст.11 ЦК України, серед решти за приписами частини другої якої підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

Відповідно ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями статей 525, 526 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до приписів ч.1 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги включають, зокрема електропостачання.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 (Правила).

За змістом п.1.1.1 Правил учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

У відповідності до п.8 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин 01.01.2019 року, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до п.1.2.8 розділу 1 Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Згідно ч.1-2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1,4 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

У відповідності до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд визнає неналежним доказом представлену позивачем копію сторінки 10 певного судового рішення Жмеринського міськрайонного суду (а.с.9), оскільки з обсягу долученого до позову копії даного документу неможливо встановити дату і номер справи щодо його прийняття, дати набрання ним законної сили у разі настання такої події, а також позивачем ОСОБА_1 заздалегідь особисто не вказано яку саме обставину встановлено цим судовим рішенням щодо можливості її врахування за потреби в порядку, передбаченому ч.2 ст.82 ЦПК України при розляді даної цивільної справи.

Судом визнається неналежним доказом копія частини заяви ТОВ "Енера-Вінниця" від 04.06.2021 року про видачу судового наказу від 04.06.2021 року (а.с.10), оскільки її подаий суду неповний зміст не містить безпосередньої вимоги щодо мети цього документу, а також у зв`язку з тим, що на обставини складання чи використання у певний спосіб цього документу позивач ОСОБА_1 у викладенні підстав своїх позовних вимог, включно й в частині стягнення з нього грошей за порушення іншого договору, не зазначав. Ба більше, цей документ не зазначений як доказ у жодній з редакцій поданої позовної заяви в даній справі, чим не суто вказівка про нього в переліку додатків до позову.

З аналогічних підстав щодо незазначення заздалегідь, які обставини даного спору доводять або спростовують перелічені далі письмові докази, долучені до позову ОСОБА_1 , суд визнає неналежними доказами копії довідки виконкому Северинівської сільської ради від 27.09.2022 року, заяв ОСОБА_1 від 17.09.2021 року та від 02.01.2019 року, відзиву АТ "Вінницяобленерго" від 25.03.2020 року, вступної та резолютивної частини рішення Жмеринського міськрайонного суду від 08.12.2020 року, витяг з постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, попередження про припинення (обмеження постачання електричної енергії від 20.01.2020 року (а.с.12,13-14,20-22,23,24,25).

Згідно копії договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 року (а.с.15-19) між постачальником ТОВ "Енера Вінниця" та споживачем ОСОБА_1 укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, обставини чого стороною відповідача не заперечуються.

Суд визнає необгрунтованим посилання ОСОБА_1 як на підставу своїх позовних вимог за особистим оціночним судженням щодо корумпованості суддів, оскільки позивачем за предметом відшкодування моральної шкоди оспорюється цивільна відповідальність юридичної особи, яка не входить до складу системи правосуддя. При цьому, жодних належних та допустимих доказів щодо вчинення корупційних дій певним суддею щодо окремих правовідносин сторін у даній справі позивачем не представлено.

Також судом визначається неаргументованими доводи позивача ОСОБА_1 стосовно укладення ним з відповідачем 02.01.2019 року договору про постачання електричної енергії на підставі ст.639 ЦК України, оскільки суду не представлено належних і допустимих доказів на підтвердження такого правочину.

Так, суд визнає необгрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача оспорюваної моральної шкоди в розмірі 1000000 грн, оскільки позивачем за вказівки її спричинення внаслідок його душевних страждань у його 77 років заздалегідь не було наведено у позові обґрунтування жодних підстав щодо винних дій відповідача, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з вказаним порушенням прав позивача, чим не є наведений ним перелік окремих норм цивільного права, значний обсяг положень переважної більшості з яких не передбачає довільного тлумачення у їх співставленні з обставинами спору.

З урахуванням викладеного, суд, керуючись основними засадами цивільного судочинства, включаючи принцип диспозитивності, а саме стосовно розгляду судом справи не інакше як за зверненням особи, поданого відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог (ч.1 ст.13 ЦПК), доходить висновку про безпідставність та недоведеність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, судом визначається, що позивачем ОСОБА_1 не доведено протиправність дій чи бездіяльності відповідача ТОВ "Енера Вінниця", тобто вини останнього, а також причинного зв`язку між його винними діями та оспорюваною моральною шкодою, лише за умов чого законом передбачена цивільна відповідальність щодо її відшкодування заподіювачем на користь потерпілого.

На підставі сукупності наведеного суд доходить висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю у зв`язку з необгрунтованістю його позовних вимог

Оскільки позивач ОСОБА_1 з визначених законом підстав при подачі позову за предметом спору про захист прав споживачів звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.6, 22, 526, 530, 610, 627, 628, 633, 634, 641, 642, 714, 901, 1166 ЦК України, ст.3, 4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера-Вінниця" щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 1000000 гривень відмовити.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Повне судове рішення складено 20.01.2024 року.

Суддя Вернік В.М.