Справа №752/6215/24
Провадження №2/752/1048/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

встановив:

ОСОБА_3 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 19.05.2021 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_4 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/0500964, відповідно до умов якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

28.08.2021 о 09 год. 50 хв. в м. Хмельницький по вул. Толстого, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок якої транспортному засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано механічні пошкодження.

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) відповідачем було порушено Правила дорожнього руху.

Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування.

18.10.2021 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9 588,75 грн.

Оскільки забезпеченим транспортним засобом керував відповідач, що суперечить умовам договору, тому відповідно до положень ст.38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «УПСК» має право на відшкодування 50 % виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4 794, 37 грн.

03.03.2023 між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги №03/03/2023, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.

Позивач отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АТ/0500964 від 19.05.2021.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 завданні збитки в порядку регресу у розмірі 4 794, 37 грн., судовий збір у розмірі 968, 96 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

12.04.2024 судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

02.05.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

19.05.2021 між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_4 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/0500964, відповідно до умов якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Розмір франшизи 2600 грн. Розмір за шкоду заподіяну майну 130000 грн. Документ, що підтверджує право на зменшення розміру страхового відшкодування - пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 від 04.09.2008.

Відповідно до повідомлення про ДТП від 28.08.2021 о 09 год. 50 хв. за адресою: м. Хмельницький, вул. Толстого, 1/1 сталася ДТП за участю автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5

30.08.2021 ОСОБА_6 звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування.

30.08.2021 був оглянутий автомобіль Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , та складений Акт огляду транспортного засобу.

Відповідно до страхового акту №045/037/014738/21/1 розмір страхового відшкодування становить 9588,75 грн.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування страхове відшкодування власнику автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 9588,75 грн.

18.10.2022 ПрАТ «УПСК» виплатило ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 9588,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 19628.

03.03.2023 між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором. Загальний розмір заборгованостей та перелік боржників зазначені в Реєстрі прав вимог, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з додатком №1 до договору №03/03/2023 про відступлення права вимоги від 03.03.2023 ФОП ОСОБА_1 отримав право вимоги до ОСОБА_2 у розмірі 9588, 75грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону(при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до п. 13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Статтею 108 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

За приписами п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду 17 жовтня 2019 року по справі № 701/167/18-ц викладено висновок, який з огляду на обставини справи зводиться до того, що на підставі статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникають відносини щодо зворотної вимоги (регресу) до винної особи, а не відносини щодо суброгації.

В даному випадку страхувальником Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , був ОСОБА_4 , який отримав пільгу при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/0500964 від 19.05.2021.

Суд звертає увагу, що дана пільга відповідно до вимог п. 13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надається за умови особистого керування забезпеченим транспортним засобом.

Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди забезпечений транспортний засіб Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував під керуванням іншої особи, а саме відповідача ОСОБА_2 , то останній зобов`язаний компенсувати позивачу 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування на підставі статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 слід стягнути 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4 794, 37 грн.

Відповідно до приписів ч. 5, 7 ст.265 ЦПК України резолютивна частина рішення не повинні містити відомостей про номери та види рахунків, на які мають бути зараховані грошові кошти, що стягнуті з відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, що має наслідком їх задоволення в повному обсязі.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 968,96 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Щодо судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 2000 грн. суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані копія договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №6314, копія додаткової угоди №738 від 23.01.2024 до договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022, копія акту здачі-прийняття робіт до договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022, копія платіжної інструкції №Р24АР24АD4601 від 23.01.2024 на 2000 грн.

Таким чином враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також з урахуванням засад розумності та справедливості, співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. судових витрат на правову допомогу.

Загалом сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2968,96 грн. (2000 грн. + 968,96 грн.= 2968,96 грн.).

Керуючись ст.ст. 12 - 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки у вигляді виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 4794 (чотири тисячі сімсот дев`яносто чотири) грн. 37 коп. та судові витрати у розмірі 2968 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: фізична особа-підприємець, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Рішення складене 14.01.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова